Downloaded from YTS.MX
Mine damer og herrer,
Official YIFY movies site: YTS.MX
ta vel imot Bert Kreischer!
Ja!
Takk.
Takk. Ja.
Du er vakker, sir.
Takk.
Jeg er vakker. Takk, sir.
Jeg har aldri vært mindre feit.
Ja, jeg vet det.
Jeg er så feit at rumpehåret floker seg når jeg jogger.
Du merker ikke at det skjer engang.
Du hopper i dusjen, tar såpe, gir deg selv litt kredittkortgøy.
Og du blir avvist. Det er rene tauet, damer.
Fra rumpeballe til rumpeballe.
Det løsner vanligvis. De fleste hårete menn og
noen italienske kvinner vil si det.
Du bare løsner den med fingeren.
Som når du sover med flette.
En gang, på ferie, ble det en diger knute.
Jeg prøvde å løsne floka i dusjen. Jeg måtte drite. og fikk panikk.
Det kan fort ende i en leirefabrikk der nede.
Så jeg gikk ut av dusjen.
Jeg tok lommekniven og gikk til kona.
"Jeg må vite om du er på laget mitt eller ikke."
Hun bare: "Jeg er på laget ditt."
Jeg burde ha nevnt at kona mi er redneck.
På ekteskapssøknaden vår, i hjembygda,
var det tredje spørsmålet: "Er dere i slekt?"
Jeg sa: "Hva med nummer tre?"
Dama sa: "Vel, er dere det?"
"Jeg tror ikke vi er det."
"Så skriv at dere ikke er det."
Så...
Jeg ga lommekniven til kona og sa: "Vi har et problem."
Jeg snudde meg, viste henne problemet.
Hun sa: "Hvorfor gjorde du det?"
Fantastisk spørsmål, LeeAnn.
Vi er på ferie.
Dama ved bassenget snakket om å flette håret.
"Det var ikke med vilje, din tufs."
"Klipp nå, Sweeney Todd. Den stikker hodet ut."
Hun sa: "Nei, det gjør jeg ikke."
Jeg bare: "Ikke for å være slem, men jo."
"Faktisk er du den eneste på øya
som kan klippe rumpehåret mitt."
Jeg kan ikke ringe resepsjonen: "Send opp en stødig gutt."
"Hvem klipper hekken deres? Han er flink."
Hun sier: "Nei." Så legger hun ned kniven
og skrur på hårføneren som om samtalen vår er ferdig.
Vil du leke? Vi kan faen meg leke.
Jeg tok kniven. Jeg var fortsatt naken.
Jeg satte meg på senga mot henne.
La meg på ryggen og sparket, som en unge som får skifta bleie,
og bare: "Uæææ!
Babyen har knuter i ræva."
Jeg hørte ikke døtrene mine komme inn.
Jeg hørte bare: "Herregud, pappas vagina!"
Skremte dritten ut av meg.
Jeg hoppet opp naken med en kniv, som om jeg slåss med horer.
LeeAnn vet ikke hva som foregår.
Hun ser kaoset, skrur av hårføneren og sier:
"Greit, jeg skal klippe ræva di."
Døtrene mine er sjokkerte. "Hva faen gjør dere to?"
De stormer ut. Jeg får kjeft.
Hun sier: "Bare så du vet det, du skal ikke vise døtrene dine pikken."
Jeg sa: "Innvending, Amber Heard. Det var ikke slik."
Ja. Trekk deg tilbake, søster.
Ja.
For det første så de ikke bare pikken min.
Det hadde vært for lett.
De så alt. Trilogien. Alle tre historiene.
Rasshøl, pikk og baller. Midtøsten!
Og jeg viste dem ikke pikken. Jeg gjorde ikke sånn: "Hei, jenter..."
"Har dere gjort lekser?"
"Møt meg i garasjen om 15. Jeg har noe å vise dere. "
De så ikke bra pikk engang. Det plaget meg.
Nei, hør etter. Jeg vil ikke at den skal være steinhard,
men liksom...
ganske hard.
Du kan ikke la døtrene dine tro at faren har liten pikk.
Første gang de er med en fyr: "Det er en kuk, det."
"Faen!"
"Ja, pappa har penis. Det er en kuk. "
"Den kan vises på fest. Pappa har noe man viser sykepleieren."
De så magepikk.
Den hang der, forsvarsløs.
Så ut som en hval som kom ut. Bare...
Du vet ikke hvor den begynner, men vet hvor den ender.
Som en guttunge i ei brønn. "Hva skjer her inne?"
Hva faen, jeg så faren min naken.
Ofte.
En gang kom han inn i dusjen fordi jeg var treg.
Jeg gikk i niendeklasse.
Jeg fikk panikk og gjorde som Buffalo Bill fra Silence of the Lambs, bare...
Jeg så mamma naken. Ikke ofte, men nok.
Første gang jeg så ei jente naken, sa jeg: "Hvor er keisersnittarret ditt?"
Kona mi er ærlig med dem.
Hun er alltid helt ærlig. Her om kvelden spiste vi middag.
Etter en stund spør jentene: "Har dere prøvd stoff?"
Jeg bare: "Er dere purken?"
"Ja."
Hva faen gjør du? "Du må være ærlig med dem."
"Jeg røykte marihuana et par ganger.
Jeg likte det ikke.
Jeg spydde. Røykte ikke igjen."
"Faren deres har brukt kokain." Jeg bare: "Hva faen?"
Jeg tror ikke de trenger anbefalinger, LeeAnn.
Hun bare: "Si det til dem.
Fortell sannheten."
"Ok, jeg prøvde kokain én gang."
"Jeg likte det ikke."
"Jeg spydde. Prøvde ikke igjen."
Jeg hører henne le.
"Det er løgn. Faren deres har tatt mye kokain."
"Moren deres mistet dyden da hun var 13. Fortell dem det!"
Ja. Hun er en hore!
Hun lener seg mot meg og sier: "Jeg var nesten 14.
Det eneste å gjøre i hjembygda mi, er å knulle, slåss og kjøre om kapp."
"Giftet jeg meg med Ricky Bobby?"
"Unnskyld at jeg ikke er snerpete. Faren deres har vært med seks folk."
"Han mistet dyden da han var 17."
"Jeg har vært med seks kvinner, ikke folk."
Og 17 er et normalt tall. Men de har allerede hørt 13.
Nå ser de på meg, som om...
"Ble du undervist hjemme, pappa?"
"Tretten er det syke tallet i denne historien."
"Sytten er normalt. Unnskyld at jeg ikke ble misbrukt som moren deres."
Jeg tilbrakte ikke videregående bak i en bil på et jorde og ropte "Neste!"
Jeg hater at jeg elsker denne kvinnen.
Kompisen min solgte firmaet sitt, tjente mye penger
og oppgraderte kona.
Tjuesju år gammel.
Ja. Han tok henne med hjem til oss.
Han viste henne frem: "Hun kan ikke lese."
Den kvelden la jeg meg med kona. Den gamle.
Sokker på under dyna.
Genseren er på. Briller. Leser et blad.
Jeg må slikke den døde, tørre fingeren for å bla.
Jeg var full.
Jeg lente meg over... dette er forholdet jeg har med kona, ok?
Jeg lente meg over, så på henne og sa:
"Jeg lurer på hva jeg kan oppgradere til."
Hun så på meg og sa:
"Skulle gjerne sett deg prøve."
"Du vet ikke hva du skal gjøre med utstillingsmodellen.
Lukter ny bil og har trykknappstart."
"Ja, jeg er for vant til det gamle vraket."
Har du fått kona nær orgasme og sett den forsvinne?
Du har henne der...
Så kommer katta. "Knuller vi denne kjerringa?"
"Faen heller, Gus Gus, kom deg for helvete vekk."
La meg prøve. Én, to, tre.
Sånn skal det gjøres. Faen!
Jeg er så rask at en gang lo hun da jeg kom.
"Den var så rask at jeg ikke kunne fått AIDS engang."
Ja. Hun er slem.
En jævla mobber. Hun vil ikke suge meg.
Å nei.
Hun leker med meg.
Tar pikken min.
Ser på meg, bare...
Er denne på?
Vet du hvor vondt det gjør å måtte juksele
for å få pikken sugd,
når man er komiker?
Jeg sa det til en kompis, han sa: "Det hadde knust meg."
"Vet du hva jeg hadde gjort om jeg sugde deg?"
"Fortell."
"Jeg hadde respektert at du er komiker
og gitt deg originalt materiale hver gang."
Jeg sa: "Som hva?"
Uten å nøle, sa han: "Jeg hadde tatt pikken, sett deg i øynene,
og bare: 'Denne uken på en svært spesiell episode av Mann mot Mat.
Én mann tar en pikk i munnen til den eksploderer.'"
Vi lo så vi gråt.
En måned senere er jeg i senga med kona.
Hun skal til å suge meg.
Jeg hadde glemt samtalen med Tom...
...helt til hun...
...dunker på pikken min, og jeg ler helt hysterisk.
Hun sier: "Endelig skjønner du det." "Hva?"
"Vitsen? Det er en mikrofon."
Jeg sa: "Trodde du jeg ikke skjønte vitsen?"
"Du ler ikke." "Den er ikke morsom."
"Hvis det ikke er morsomt, hvorfor ler du nå?"
Jeg sa: "Jeg tenker på Tom."
"Han er flinkere enn deg."
Hun gjorde døtrene våre til mobbere.
Ja. Vi så på en dokumentar om Gandhi.
Jeg sa bare: "Jeg skjønner ikke greia med sultestreik."
Datteren min, Georgia, ser på meg og sier: "Sjokk."
De kaller meg ikke pappa. De kaller meg "Klump".
Eller "Foster". De kaller meg Foster.
De hadde et kallenavn for meg bak ryggen min i to år.
Vi spiser middag. LeeAnn sender melding.
Begge jentene fniser. "Morsomt, mamma."
Jeg sa: "Hva er det?" "Du skjønner det ikke."
"Jeg er den morsomste jævelen her."
"Komedien min betaler for middagen og de tennene. Få se."
Ila bare: "Du vil ikke synes det er morsomt."
Så jeg går på do. Jeg kommer raskt tilbake.
Jeg ser over Ilas skulder. Hun er treg.
Jeg ser en rekke bilder av meg,
og chattetråden heter "Hvalrossbaby".
Jeg får hakeslepp. Jeg setter meg. "Hva faen er Hvalrossbaby?"
De stivner. "Det er ikke "Hva er Hvalrossbaby."
Det er: "Hvem er Hvalrossbaby?"
Jeg sa: "Hvem faen er Hvalrossbaby?"
Ila bare: "Jeg tror du vet hvem Hvalrossbaby er."
"Ro deg ned, pappa.
Når du har på finklærne, synes mamma
at du ser ut som en hvalrossbaby som prøver å rømme fra dyrehagen."
Jeg så på LeeAnn. Hun sa: "Slapp av. Du oppfører deg som en hvalrossbaby."
Jeg sa: "Nei, det gjør jeg ikke." Så kom servitøren.
"Dobbel Tito og brus, stort glass, uten lime?"
Jeg visste ikke at jeg gjorde det.
Ila tar frem mobilen. "Hvalrossbaby elsker vodka." Klikk.
Jeg skal ødelegge disse kvinnene.
Døtrene mine er dumme. Vi dro på camping en gang.
Hele familien drar på camping. Langt ute i gokk.
Klokka er ti. Jentene griller marshmallows.
LeeAnn rydder ved teltet. Jeg drikker hjemmebrent.
Klokka ti om kvelden hører vi et skudd.
Bare...
Vi stivner. LeeAnn er redneck.
Hun bare: "Noen fikk mensen" eller noe.
Hun er ikke engang så redneck, men hater denne aksenten.
Den blir verre gjennom forestillingen.
Klokka var ti. Vi hørte et skudd. Vi stivnet.
Ingen sier et ord på ti sekunder.
Så hører vi et skudd til.
Datteren min tar marshmallowen vekk fra bålet,
ser selvsikkert på oss og sier: "Vel,
det er ikke et selvmord."
"Takk, Matlock."
"To skudd, pappa." "Jeg følger matten din, smarting."
Denne ungen blir du dum av å være nær.
Vi er i bilen en gang. Georgia sitter foran, jeg kjører.
Ila er i baksetet.
Og vi kjører forbi et skilt med: "Døvt barn."
Med en gang hører jeg tenketanken boble der bak.
Ila sier til seg selv: "Det er rasistisk."
Jeg sier: "Nei. Nei. Det er ikke slik rasisme ser ut."
Georgia sier: "Ila, det skiltet er der
slik at vi vet at vi må senke lyden i dette nabolaget."
Jeg bare: "Hva faen?"
Avslutt dette. Jeg vil høre slutten.
"Så vi ikke gnir inn at vi kan høre, sant, pappa?"
"Nei. Faen, du er dummere enn henne."
Nei.
Nei, det er ikke derfor.
Det er så du vet at et barn ikke hører bilen, Georgia.
Ila lener seg frem og sier: "Er døve barn som våpen?
Må du registrere dem?"
Jeg bare: "Hva mener du?"
"Vel, pappa, hvordan vet de hvor de skal henge skiltene?"
Jeg sitter i forsetet i denne klovnebilen
og tenker for meg selv:
"Hvordan vet de hvor skiltene skal?"
Jeg og dette barnet er helt krise sammen.
Vi er dumme som fy og har dårlig impulskontroll.
Vi dro på Georgias korkonsert.
Fire timer lang.
Fire timer med kor. LeeAnn sitter ikke i rommet engang.
Hun sitter bak og selger bakverk med venner og småprater.
Ila og jeg må sitte på første rad i fire timer.
Hun storkoser seg. Ila og jeg blir rævpult.
Etter to timer kommer korlæreren ut
og forteller oss at de auksjonerer bort bruk av skolens snømaskin.
Åpningsbudet er 50 dollar, og jeg føler Ila skjelve som en narkoman.
Jeg sier: "Hva feiler det deg?" Hun bare: "Foster..."
"...vi trenger snømaskinen."
Jeg bare: "Vi skal ha den jævla snømaskinen."
Ila: "Skal jeg spørre mamma?" Jeg: "Drit i det, hun er ikke her."
"Jeg er også forelder, Ila. Jeg kan ta avgjørelser."
Ila: "Har vi 50 dollar? Jeg: "Vennen, uten mora di i rommet,
har vi dustete med penger."
"Se og lær. Jeg skal vise dette rommet."
Jeg reiser meg. Læreren gliser.
"Hører jeg et åpningsbud på 50 dollar?" Jeg sa: "Bli kvitt fattiglusene.
Jeg byr 500."
Det tar helt av.
Jeg setter meg. Ila skjelver.
Jeg bare: "Hva er det?"
"Du viste det rommet, pappa!"
Latteren dør ut. En pappa bak i rommet ler fortsatt.
"Faen, vi har et problem."
Ila sier: "Hva da?"
"En annen alkoholikerpappa kjeder seg også."
"Det blir en lang kveld."
Fyren bak reiser seg: "550!"
Hele rommet gjør sånn. "Åh!"
Bortsett fra datteren min, som slår meg i beinet:
"Reis deg og vær mann."
"Si 600, pappa."
"Nei, det er ikke sånn vi skal spille.
Nå skal vi blende ham."
Hun sa: "Hva betyr det?" Jeg sa: "Reis deg, si 600,
så snur du deg og blunker til ham."
Nå har hun blitt en hvalrossbaby.
Hun sier: "Kan jeg det?" "Hvis ikke må du sove ute."
Tusen foreldre så en femteklassing reise seg.
Jeg visste ikke at hun var nervøs.
Jeg visste heller ikke at jenta ikke kunne blunke.
Hvem faen kan ikke blunke?
Hun snur seg skjelvende rundt. Finner fyren og sier:
"Seks hundre dollar!"
Så får hun anfall
mens hun prøver å blunke. Bare...
Hun sier: "Var det bra, pappa?"
Jeg bare: "Du viste virkelig det rommet."
Gamlingen bak går helt fra vettet.
Han reiser seg, sier: "700 dollar, vesla."
Jeg bare: "Jøss, går du etter datteren min?"
Jeg reiser meg, stirrer på ham, sier: "800 dollar."
Ila reiser seg: "900 dollar!"
Jeg bare: "Du byr mot meg, din jævla dust."
Hun flirer fra øre til øre. "Blend ham, pappa."
Vi vant snømaskinen for 1800 dollar.
Ja.
Jeg havnet i trøbbel.
Det gjorde jeg. Oppførselen min var tvilsom.
Jeg vet ikke om det er meg eller om det er fordi jeg bor i LA.
Jeg tror jeg hadde vært en ganske normal pappa her.
Til og med progressiv.
Men i Los Angeles er jeg et problem.
Jeg skal fortelle en historie.
Men ikke bland politikk inn i det.
Bare nyt historien slik den er.
Ok.
På slutten av Ilas femte år holder de en dans.
De lærte alle ungene foxtrot i femteklasse.
Foreldrene ser på ungene danse foxtrot,
går ut, melk og småkaker klokka halv ni, og det er det.
Vi kommer klokken åtte. Barna er ikke på scenen.
Ungene er i auditoriet. Lærerne på én side.
Hun gråter. Foreldre er rasende.
Det er kaos.
Læreren snakker til foreldrene.
"Jeg kan bare si unnskyld.
Det jeg har gjort er grusomt.
Hvis dere lar meg beholde jobbe, skal jeg forbedre meg."
Jeg bare: "Noen pulte en unge."
Jeg gjør meg klar til å gi en femteklassing high five.
Og hun sier...
"Da jeg forberedte denne dansen,
antok jeg kjønnet til barna og lagde par med en gutt og ei jente.
Nå forstår jeg hvilken alvorlig feil jeg har gjort,
og om dere gir meg sjansen, skal jeg vise at jeg ikke er et monster."
Vent nå. Jeg vil si dette kjapt, så det er klart.
Jeg vil at hvert barn i verden
skal føle seg 100 % fantastisk 100 % av tiden.
Jeg skal gjøre det jeg kan for å få det til.
Men det er femteklasse.
Klokka er 08.00. Vi er fyllesjuke. Det holder.
Jeg tror vi er ferdige. Kult?
Tilgitt.
Noen reiser seg. "Jeg heter Jennifer. Pronomen: hun/henne."
Jeg bare: "Faen."
Dette går ikke bra.
Hun sier...
"Husholdningen vår er sterke allierte.
Vi har familiemedlemmer i samfunnet,
og jeg hører unnskyldningen, men den er overfladisk.
Handlinger sier mer enn ord,
så om du får beholde jobben, bør du forbedre deg."
Og hun setter seg.
Jeg vet ikke om dere vet dette,
men den neste forelderen må være enda mer liberal.
Om du ikke sier nok, virker du som Alex Jones.
"Frosker er homofile."
Dama får virkelig høre det.
Læreren, Gud velsigne henne, tar imot... til det blir min og LeeAnns tur.
"Jeg ordner dette." LeeAnn: "La være, er du snill."
Jeg sa "Hei, jeg heter Bert. Jeg er Ilas forelder. "
"For det første er det femteklasse.
Ingen fingerpuler bak i en Jetta i kveld."
Klokka er halv ni. Alle hører etter nå.
Jeg sa: "Som Ilas forelder,
bryr jeg meg selvsagt ikke
om barnet mitt danser med en gutt eller danser med en jente.
Jeg skal gjøre alt jeg kan for å elske henne og støtte henne."
Ja.
"Så lenge de er hvite." Nå...
Hvordan kan du motstå den vitsen?
Den er der.
Klokka er åtte om. Den var helt uventet.
Pronomen-foreldrene klikka.
LeeAnn hopper opp. "Han er komiker!"
De bare: "Hør på aksenten hennes. De er rasister!"
Jeg skal si det verste.
LeeAnn og jeg gikk en gang til vinsmaking med lotteri.
Tirsdag kveld...
LeeAnn kjørte oss dit. Hun sa: "Vi dropper fylla i kveld."
Jeg bare: "For sent!"
Jeg drakk i dusjen
Det er tirsdag kveld. Jeg skal drikke meg dritings.
Ja, jeg har ei pipe i lomma. Det blir fest.
Jeg har aldri vært på vinsmaking.
De gir deg ikke store glass.
De gir deg babykopper,
som om Michael Jackson skal slikke oss i rumpa.
Jeg tror det var slik han gjorde det.
Jeg dropper smakingen og finner fedrene som fester.
Ti fedre ved scenen. De har allerede kjøpt vin.
De drikker som om det er Game of Thrones.
Én pappa har på seg en Austin 3:16-trøye. Det er mitt bord.
Så jeg går bort til dem.
Jobber meg mot lotteriet.
Min venn Darren holder lotteriet. "Yo...
hva er premiene?"
Han hadde bare solgt 40 lodd. "Suger premiene?"
"Nei, jeg har 12 flotte premier."
Jeg sa: "Tull. Hvorfor kjøper ingen lodd?"
"Foreldrene fant ut at loddpengene
går til en underprivilegert skole."
"De vil ikke kjøpe hvis det ikke går til deres barn.
De vil heller bruke penger på vin." "Kødder du?"
"Jeg antar det." Jeg sa: "Ok."
"Hvor mange lodd vil du selge?" "Vel, 700 er målet vårt."
"Kult, jeg kjøper 660."
Han bare: "Seriøst?" "Ja, men ikke selg flere lodd."
Han sa: "Da vinner du mange premier."
"Darren, jeg vil vinne alle."
Han sa: "Det vil gjøre noen foreldre sure."
"Det håper jeg da virkelig."
Jeg bare: "Vil du tjene penger?"
Han sa: "Jeg vil tjene pengene." "Gi meg 660 lodd,
steng lotteriet og ikke si noe til noen."
"Hva med LeeAnn?" "Ikke si det til henne."
Denne mannen tok meg med bak i en vinbar
og fikk i gang en latter som varte resten av kvelden
mens han skrelte av...
seks hundre...
og seksti lodd.
Da han ga dem til meg, skalv han som om han solgte stoff på ungdomsskolen.
Jeg rev av første og siste lodd.
"Darren, du vet jeg har alt mellom disse."
Jeg har aldri vært mer spent
på noe i livet mitt.
Da barna ble født?
Jeg satte meg lengst unna scenen der de ropte opp tallene
og kartla paraderuten min.
Jeg hadde to lodd i hånden. LeeAnn kom. "Kjøpte du lodd?" Jeg sa: "Et par".
Han ropte opp første tall. Jeg spratt opp.
"Det er meg!"
Jeg dyttet borti alle på vei dit.
Unnskyld.
"Nei, jeg vant. Jeg har vinnerloddet."
"Det er 12 premier, og jeg vant den første!"
"Ja, jeg heter Bert Kreischer. Beklager."
Jeg henter premien min. Ti fulle fedre er der.
De bare: "Hva vant du, Bert?" "En Fitbit."
"Jeg skal telle skritt i kveld."
Går tilbake til bordet, ser på LeeAnn. "Rydd plass."
Han roper neste nummer. Jeg sier: "Å, faen!"
"Det er også meg."
Jeg begynner å gå. Min kone, uprovosert,
reiser seg opp
og kunngjør til vinbaren:
"Mannen min er verdens heldigste fyr!
Jeg sverger.
Jeg hadde ikke blitt overrasket om han vant alt."
Jeg er på scenen nå, bare: "Måtte Gud høre det."
Tar premien min. Ti fulle fedre: "Hva vant du?"
"Aner ikke, driter i det."
Går tilbake til midten: "Rop opp neste nummer."
Han gjør det, jeg ser på LeeAnn: "Bingo, kjerring!"
Kongen er tilbake!
Jeg stirrer på foreldrene. "Hva vant jeg, Darren?"
Han gråter og ler: "Diamantøreringer".
"Gi meg hull i ørene og kall meg Kaitlyn."
Jeg stikker diamanter i ungdomsskolehullene...
...når energien i rommet forandrer seg.
Det begynner bakerst
med en gjeng folk rundt rektor
som roper: "Sjekk loddene hans!"
Jeg roper tilbake: "Pass deres egne saker!"
Det liker hun ikke.
Og nå stormer hun scenen.
"Jeg ser tre premier, men bare to lodd."
"Jeg vil se loddene hans."
Darren Turbow ler for mye til å gjøre noe.
Og jeg ser energien i rommet stoppe.
Folkene på kjøkkenet lager ikke mat lenger.
De ser ut av det lille vinduet, bare...
Bartenderen jobber plutselig saktere, bare...
De 10 fulle fedrene som stolte på meg,
ser på meg som om jeg skuffet dem.
På samme måte som et barn ser skuffet på sportshelten sin.
Jeg lot energien puste...
...mens jeg stakk hånda i lomma,
tok 658 lodd
som om de var en glovarm klapperslange,
kastet dem i lufta og sa: "Se her, jævler!"
Rommet tok helt av.
Ti fulle fedre dundrer på bordet. "Kom igjen, for faen!"
Rektor er rasende.
Jeg ser på LeeAnn. Hun ler ikke.
Rektor ser det, går rett til kona mi,
stiller seg foran henne og sier: "Du må få slutt på dette med en gang."
Kona mi sier uten å nøle:
"Han har ikke begynt engang."
"Kjære deg, det er ni premier igjen og han er ikke toppløs enda.
Det blir mye verre."
Så heller hun i seg rødvinen, ser på scenen og sier:
"Si det neste nummeret, Darren."
Skjorta forsvant med premie nummer fire.
Premie nummer fem, og Steve Austins skjorte forsvant.
Premie nummer seks og en mamma bak sa
litt for høyt: "Hvem faen er han der?"
Bartenderen svarte: "Han er den jævla maskinen!"
Innen premie 11 var rommet polarisert.
Enten elsket du det som skjedde,
som de ti fulle fedrene og bartenderen,
eller du hatet det.
Hvis du hatet det,
var du nå foran scenen og protesterte mot trekningen.
Disse Capitol-stormerne...
...var misfornøyd med hvordan dagen gikk,
og tok... dere, da han ropte opp premie 12, visste jeg hva jeg måtte gjøre.
Jeg måtte si "sug meg." Bare...
Sug meg!
Tjue stykker, rundt hele scenen.
Sug meg!
Sug!
Jeg var klar. Det var jobben min.
Da han ropte nummeret, skulle jeg si "Sug meg"
og innså at jeg ikke hadde loddet.
Jaså, dere er skuffet?
Ti fulle fedre dundrer på bordet og roper: "Tell igjen!"
De som hatet meg, gjorde narr av meg.
"Det er til pass for deg, tjukken!"
"Kle på deg, din taper!"
De bråkte så mye at jeg knapt hørte kona mi:
"Å, det er meg!"
Vi vant alle 12 premiene.
Så tilbragte jeg resten av kvelden full, i bar overkropp med hull i ørene
mens jeg holdt 11 premier og sa til de andre: "Hva vant dere?"
"Å, jeg vant alt. Jeg glemte det."
Den beste delen av den historien er at LeeAnn skjønte det.
Hun skjønner ikke alltid vitsen.
Noen ting bare...
Januar 2020.
Jeg tar flyet med kona til Burlington i Vermont.
Vi får en melding fra kompisen min, Tom Segura.
Nå... Ja.
Hvis du ikke vet hvem det er,
er han en standupkomiker som ikke kan gjøre det.
Så...
Den enkle handlingen.
Den lille handlingen vil få beinet hans til å eksplodere.
Og denne armen brytes i to her og snurrer i sirkler.
Sprøtt.
Kjemperasist. Han...
...sa... Ja.
Stor fan av nazister. Uansett...
Tom sender meg og LeeAnn en tekstmelding:
"Jeg vet ikke om dere har hørt
om dette nye viruset kalt koronavirus,
men det finnes og jeg leste om det i LA Times."
"Det var et utbrudd i nabolaget ditt.
Her er en lenke til artikkelen. Du bør ta en titt."
Dette er januar i 2020.
Jeg har panikk. Jeg har hørt om det, men i nabolaget vårt?
Så jeg klikket på lenken.
Jeg vet ikke om dere skjønte det.
Men det var ikke en artikkel.
Det var et bilde av en svart mann
naken på sengekanten, bare...
Jeg åpner lenken, ser bildet, ler. Det er morsomt.
Jeg drikker opp min doble Jack med mye is.
Jeg sovner. Jeg våkner i Burlington til ei sur kone.
Hun sier: "Fikk du den meldingen av Tommy?"
"Ja."
Hun sier: "Den var jævlig skummel."
Jeg sa: "Det høres rasistisk ut.
Det er mer enn jeg har plass til, men ja."
Hun sier: "Nei, det er i nabolaget vårt."
"Klikket du på lenken?"
"Nei, jeg hadde ikke tid. Flyvertinnen ba meg legge vekk mobilen."
"Du må klikke på lenken."
"Er det ille?" Jeg sa: "Verre enn du tror."
Og jeg så denne kvinnen klikke på lenken.
Og bildet av denne mannen... han heter Wood...
...dukker opp, jeg ser henne se på det, bare:
"Nei!" Og sveiper vekk.
Kona mi liker ikke å se på store kuker. Så...
Heldigvis.
Hun ser forvirret på meg. Jeg bare humrer.
Hun klikker på lenken igjen.
Må ha vært brukerfeil, ikke sant?
Samme bildet dukker opp, men denne gangen prøver hun å rulle ned
som om hun skal finne en artikkel knyttet til det bildet.
Finner ingen artikkel. Sveiper vekk. Klikker en tredje gang.
Jeg ler så jeg griner.
"Hva er så morsomt?" Telefonen min er ødelagt."
Jeg sa: "Det er en spøk."
"Hva?" Jeg sa: "Hva mener du?"
"Det er et bilde.
Du trodde det var en artikkel, nå ser du på en kuk."
"Det er ikke morsomt."
Jeg sa: "Jeg er uenig.
Jeg så deg åpne den tre ganger. Det ble mer og mer morsomt."
Hun blir hvit og sier: "Nei, det er ikke morsomt.
Jeg sendte det til alle mødrene på Georgias skole."
"Du har rett, det er ikke morsomt. Det er faen meg episk! "
Jeg tar mobilen hennes og leser svarene fra mødrene.
De beste var de kule mødrene: "Jeg håper den ikke treffer huset mitt."
En mamma sa: "Niendeklassingen min er ikke klar."
Vår venn Lynn Gruson skrev: "Er du sikker på at det er koronaviruset?
Jeg tror jeg hadde det på college."
Hun blir enda blekere: "Jeg sendte det til ungene."
Jeg ringte Georgia. "Mamma sendte deg en lenke."
"Så du den?" "Pappa, jeg kan ikke glemme den."
"Jeg var på softballtrening. Jeg åpnet den foran treneren."
"Hva sa treneren?"
"Treneren sa at vi trenger en som balltre."
"Hva med søsteren din?" Hun hiver mobilen til Ila.
"Mamma sendte deg en lenke."
"Jeg så den."
"Hva synes du?" Hun sier: "Interessant artikkel."
Døtrene mine har syk humor.
Georgia ville ha en synsk på bursdagen sin et år.
Hun skal fortelle henne og vennene om tidligere liv, greit?
Damen kommer. Hun er 100 år gammel.
Setter seg overfor Georgia og vennene.
Ila og jeg er på enden.
Hun sier: "Ok, hvem er bursdagsjenta?"
Ila slår meg og sier: "Litt av en synsk, pappa."
Georgia sier at det er henne.
Hun holder ut håndflaten og dama sier: "Ok...
I et tidligere liv var du en general i en stor krig.
Du var ansvarlig for at 257 menn døde.
De sjelene vil hjemsøke deg til du dør."
Ila er ved siden av meg. Hun bare...
Gratulerer med dagen
Den beste fra en av Georgias bursdager.
Begge jentene sa: "Hei, pappa."
"Vi vil prøve et rømningsrom." "Begge dere genier?"
"Skal dere jobbe sammen med alle 80 IQ-poengene?"
Hold kjeft!
"Vi vil ha med dere også." "Vil dere ha med stoff og alkohol?"
Godt valg.
"Nei, du og besten."
"Jeg skal stoppe dere der.
Jeg og pappa jobber ikke godt sammen.
Ok, damer? Det ender ikke bra. Det vil ende grusomt. "
Og begge ser på meg og sier: "Ja, vi vet det."
"Hva?" Georgia sier: "Det er det jeg vil."
"Jeg vil se besten klikke og at du får panikk."
"Greit, han er billig. Jeg ringer."
Jeg ringer pappa. Han er 75 år gammel. Bor i Tampa. Har dårlig hørsel.
"Pappa. Når dere er i Los Angeles,
vil jentene prøve et rømningsrom." "Voldtektsrom?"
"Ja, pappa, det er det de vil ha.
De vil at vi alle skal bli voldtatt.
Etter at vi har blitt voldtatt, skal vi til Cheesecake Factory.
Nei, pappa, et rømningsrom."
"Hva faen er et rømningsrom?"
Jeg hører mamma fra kjøkkenet: "Ja! Vi gjør det!
Jeg så dette på internett. Vi gjør det.
Jeg lurer på hvordan jeg takler en kidnapping."
Pappa bare: "Brems litt. Vi drar ikke." "Hva faen er et rømningsrom?"
Mamma bare: "De tar deg og hiver deg i en bil."
"Ikke hør på mamma, pappa.
Det er et rom der vi betaler 200 dollar til noen ungdommer.
De låser oss inne og vi må finne en vei ut."
Han er stille på et øyeblikk, så sier han:
"Jeg låser ungene inn i bilen for 50 dollar."
Mamma tar telefonen og sier: "Si til barnebarna mine at vi gjør det.
De kan regne med oss.
Skal vi kle oss i skinn?" Jeg bare: "Rolig, mamma."
Så vi drar. Jeg, kona mi, foreldrene mine, døtrene mine.
Vi drar alle sammen. Her begynner det å gå galt.
Dere vet at rømningsrom
vanligvis er i et kjøpesenter?
Dette var hjemme hos en fyr.
Han hadde konvertert alle rommene til rømningsrom,
akkurat som John Wayne Gacy.
Vi kjører inn i nabolaget. Faren min: "Ikke faen."
Georgia bare: "Jeg hørte at det er skummelt."
Han sa: "Jeg driter på meg."
Vi ser et svartmalt hus, ingen hage.
LeeAnn: "Jeg tror det er der." Pappa: "Kjør videre."
Gå ut, gå opp til døren, bank på døra.
Fyren er allerede i kostyme.
Å.
Det er LA. Denne fyren er flink.
Silkeslåbrok, håndkle rundt hodet, han holder en katt.
Og han sier...
"Har dere sett moren min?"
Pappa tar hånda mi og sier: "Hva sa han?"
"Han leter etter moren sin."
"Si at mora hans kan suge meg."
Pappa bare: "Er dette ekte?"
"Det er en del av rømningsrommet."
Fyren sier: "Vil dere se huset mitt?"
Mamma bare: "Ja, det vil vi gjerne.
Hva heter moren din? Hvor gammel er hun? Hvor gikk hun på college? Ta notater."
Vi blir vist rundt i huset. Kvinnene liker det.
Faren min kritiserer alt ved fyren.
"Han lukter jævlig.
Jeg tror han bor her.
Hva slags gærning bor der alle rom er...
Han spiste lunsj."
"Han spiser ostepasta med kaffe. Hvem faen drikker kaffe...
Svart kaffe med ostepasta? Han har garantert IBS."
"Det er ikke hjelpsomme spor, pappa."
Fyren kommer inn. "Vil dere se mors rom?" Faren min sier: "Ikke faen."
Mamma bare: "Ja, det vil vi."
Han bare: "Mor tillater ikke bilnøkler, mobiler eller lommebøker,
så tøm lommene og legg alt på kjøkkenbordet."
Som en saueflokk sa vi: "Ok."
Vi tømmer lommene.
Går inn i rommet.
Og når jeg går inn i rommet, kjenner jeg døren lukkes og låses bak meg.
Og jeg får panikkanfall.
Jeg innser at han
ikke spurte om navnene våre.
Vi ga ham ikke et kredittkort.
Vi fylte ikke ut ansvarsfraskrivelse.
Vi sjekket ikke engang adressen.
Vi så ett tvilsomt hus i et nabolag,
banket på, han presenterte et problem, og vi bare:
"Scooby-Doo-gjengen finner ut av det."
Nå er vi innelåst i dette huset.
Faren min er ved siden av meg. "Fortell meg hvor jeg tar feil.
Tok du familien din med inn i huset til en seriemorder?"
Georgia: "Besten, er ikke dette skummelt?" Han: "Du aner ikke.
Dere blir solgt til de jævla albanerne i kveld.
Dere må jobbe resten av livet på et tsjetsjensk horehus.
Ila bare: "Besten, hvordan slipper vi ut?"
Han sier: "Jeg tror jeg må suge fyren."
"Om noen skal suge pikk, nominerer jeg faren deres."
Mamma er i kroken: "Tror du han binder oss?"
Pappa bare: "Hold kjeft, Maggie!"
"Dustesønnen din tok oss med inn til en seriemorder
som lukter jævlig. Luktet noen denne fyren?
Kanskje det er fordi han spiser ostepasta og kaffe hele dagen."
Fyren bare: "Sir, jeg hører deg."
Jeg får enorm panikkangst,
og for meg begynner det i magen og jeg må drite med en gang.
Jeg ser etter en vase eller noe å drite i.
Faren min kjenner meg for godt. "Ikke faen!
Det er tennisleir igjen. Han kommer til å drite i potteplanten.
Denne idioten tar oss med hjem til en seriemorder,
og nå skal han drite i morens rom?"
Døtrene mine er så begeistret at de hopper.
Kona mi er helt rå. Hun fant fire spor helt alene.
Drar i en spak under pulten. Lyset forsvinner.
Vi hører to skrik og et dunk.
Lysene går på igjen. Jeg bruker døtrene mine som skjold.
Moren min er på gulvet i en koffert.
"Faren din kastet meg mot veggen!"
Pappa bare: "Hun lyver. Hun snublet. "
Fyren sier: "Han kastet henne mot veggen."
LeeAnn løser to spor til og en dør åpner seg i veggen,
mot et lite kryperom
langs veggen og til et annet rom.
Mamma stikker hodet inn. Kommer ut igjen og sier:
"Vi burde gå inn i veggen."
Pappa bare: "Du først."
Hun går inn i veggen, han bare: "Drit i henne."
"Vi trenger henne ikke."
LeeAnn går inn i veggen og han sier: "Der forsvinner den smarte.
Jeg har bare dere tre. Kom dere inn i veggen."
"Jeg går ikke inn i veggen." Georgia: "Få pappa inn i veggen."
Jeg sier: "Jeg har klaustrofobi." "Hva har julen med dette å gjøre, pappa?"
"Hold kjeft, Ila!"
Pappa bare: "Jeg har dårlige nyheter.
Du skal inn i den jævla veggen."
Gå først, jenter. Jeg er bak deg, storegutt.
Lukk øynene. Hør på stemmen min.
Jeg skal veilede deg gjennom veggen,
og hvis du stivner, kjører jeg ræva di gjennom veggen.
Kom igjen."
Vi går inn i veggen. Jeg, døtrene mine, pappa.
Jeg hørte på stemmen hans, som da jeg var liten og spilte baseball.
"Vi klarer dette.
Vi klarer alt.
Hør på stemmen min. Vi klarer dette. Jeg og du."
Nå...
Jeg vet ikke om det var
vinkelen på kroppen min...
...angsten
som hvilte i magen min,
eller vrikkingen på alle fire...
...men jeg slapp ut en enorm virusfjert, bare...
Den som kommer ut som et varmt pust, bare...
Den typen fjert som unnslipper kroppen som en forbannelse ut av en sarkofag.
Den typen fjert som brenner rasshølet ditt.
Og du tenker, "Det var luft. Jeg driter blod senere."
Jeg slipper den ut i pappas munn som en menneskelig skolopender.
Han går fort fra trener til drittsekk. "Vi klarer dette, storegutt!
Vi klarer..."
"Faen, fortsett.
Vi klarer al... hva faen?
Jeg tror vi traff et dødt dyr.
Det må være asbest.
Det svir i øynene. Fortsett.
Det er som tunnelen i Frihetens regn. Hvorfor rører du deg ikke?
Det er i huden min!
Det brenner klær...
Flytt deg, drittsekk!"
Jeg snudde meg. "Jeg kan ikke. Jeg må drite."
"Var det deg?
Var det deg? Jeg tror du ga meg kreft!
Jeg smaker det i jekslene! Fortsett!"
Døtrene mine flyr ut av veggen mer lykkelige enn noensinne.
Går rett til moren min. "Besta, det skjer."
Jeg kommer ut av veggen. "Besta, storegutt er sur."
Faren min kommer ut av veggen som Saddam Hussein ut av et hull.
"Faen i helvete! Jævel!
Fy faen! Du skal til legen!
Det er ikke sunt. Det er ikke...
Han driter som morssiden, Maggie.
Du trenger koloskopi.
Det er det som er galt. Hvor i helvete er kona di?"
LeeAnn kommer ut av taket.
"Jeg tror jeg løste rømningsrommet, Albert.
Prøv en av dørene." Han sier: "Ikke faen!"
Tar det første håndtaket av tre på veggen, og det beveger seg ikke.
Det er bare låst.
Døtrene mine har krysset beina. De pisser snart i buksa.
Han er på nivå ni. "Jævel!"
Tar neste dør. Ingenting. "Faen!"
Han tar den tredje døra, og mens den åpnes,
snur han seg, ser på oss og sier:
"Det var faen meg på tide!"
Han ser ikke det vi ser...
...som er en 90 år gammel kvinne
i nattkjolen i et skap.
Hun har vært i skapet i 45 minutter.
Jeg vet ikke hvem som er mest redd.
Hun prøver å bli vant til lyset og huske replikken sin.
Og hun bare...
Faren min lukker døra,
lener seg mot den og bare: "Inn i veggen igjen!"
Jentene mine er nå på gulvet.
Georgia ser på meg og sier:
"Dette er bedre enn jeg trodde."
Faren min ser på meg og bare: "Hva faen snakker de om?"
"Pappa, dette vil du ikke like.
De ville bare ha deg med
på grunn av dette."
"For å løse rømningsrommet?"
"Nei, for å se deg klikke."
Han står fortsatt med hælen mot døra.
Ser seg rundt som om han prøver å finne noen å elske.
Ser på døtrene mine og sier:
"Ville dere dette?
Det var dette dere ville."
Han ser på klokka og sier:
"Apple-klokka viser at pulsen min er 154.
Jeg er 75 år gammel, damer.
Jeg bruker ni slags medisiner.
Jeg har høyt blodtrykk, høyt kolesterol. Faren deres dreit i munnen min.
Og den gamle dama fra Titanic er innelåst i et skap!
Det var dette dere ville?"
Ila ser på Georgia og bare...
Gratulerer med dagen
Omaha!
Takk!
Tekst: Marte Fagervik