Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Får jag titta nu? - Inte än. Vi är snart framme.
- Var är vi nånstans? - Snart ska du få se.
Titta nu.
Det här har du nog saknat.
Du får åka med mig.
- Nej, nej... - Jo!
- Nej, Anna. - Jo! Kom, pappa!
Vänta, Anna!
- Skratta inte. - Slappna av, pappa. Böj på knäna.
Det är du som kan åka, jag betalade bara för lektionerna.
Akta, du blir yr.
Ryggsäcken. Glasögonen.
Kom.
Jag behöver inte se dig för att spöa dig. Ge hit!
Fort, ta allihopa!
Här är en.
Ta väskan.
Kom nu.
- Tack. - För vadå?
För att du inte lät mig göra dem illa. De var bara hungriga.
Beredd?
Ja.
...oroväckande händelser i Europa och Sibirien...
Det är ännu okänt vad som orsakar massjälvmorden...
Vi uppmanar alla att barrikadera sig.
Det enda vi vet är att visuell kontakt med varelserna leder till självmord.
Vi rekommenderar ögonbindel eller svartmålade glasögon utomhus
för att täcka ögonen och undvika visuell kontakt...
Om du ser en sån, så är du död. Du skjuter skallen av dig.
Det är inte mycket mer att säga. Ta hand om dig och lycka till.
Du vet vad du ska göra.
- Gömma mig tills du ropar. - Tills du vet att de är snälla.
Hallå?
Är det nån där?
Hallå?
Vem där?
Jag heter Sebastián.
Jag är skadad och har inte ätit på ett par dagar.
Vi kan inte hjälpa dig.
Jag gick ut för att söka mat, men hittar inte hem.
- Vad gör vi? - Går vidare.
- Nej, vänta. - Vi går, för helvete.
Jag beklagar.
Jag vet var det finns en generator.
- En generator? - Jag är byggingenjör, eller var.
Jag vet var byggfirman hade sina generatorer.
De är för tunga för mig, men med er hjälp...
Vi skulle alla må bra av lite ljus.
Och värme.
- Vi behöver det. - Jag litar inte på honom.
Tycker ni inte det?
Snälla.
Är du ensam?
Ja.
De kommer. Kom!
Ta tag i repet, Sebastián.
Kom nu!
Öppna! Det är Marcial.
Stäng!
STÄNG INNAN DU ÖPPNAR NÄSTA DÖRR
- Vem är det? - Han var vilse.
Han vet var det finns en generator.
Jävlar...
Du menade det.
- Du ser ut som en boxare. - Snarare en boxningssäck.
Läkaren får titta på dig.
- Har ni en läkare? - Jadå. Läkare, snickare och mekaniker.
Kan du laga mat?
För han som sköter det nu har nog lärt sig det i fängelset.
Doktorn?
Hej, Marcial. Du kan säga Liliana.
Jag har en patient här.
Kan du plåstra om hans ansikte?
- Gör det ont? - Bara när jag andas.
Näsan är i alla fall inte bruten, men ögonbrynet behöver sys.
Jaha...
Vem gjorde det här?
Några blinda.
- På gatan är vi alla blinda. - Det var inte på gatan.
- Inomhus, utan ögonbindel? - Ja.
- Och de var blinda? - De var tre mot en och det var mörkt.
Gör mig en tjänst.
Säg inget om det till de andra.
Det blir vår hemlighet.
Ska jag berätta min hemlighet? Jag var tandläkare.
Nu syr jag.
Du måste vara utsvulten.
Ta för dig.
- Tack. - Här.
Vad glor du på?
Ursäkta?
Vad glor du på?
Förlåt.
Jag kunde haft solglasögon eller ögonbindel,
men jag vill att folk ska se och förstå.
Förstå vadå?
Att det finns det som är värre än varelserna.
Värre?
De flesta tar livet av sig när de ser dem, men ett fåtal gör det inte.
Först trodde vi att de var ute efter mat.
Men de hade inte ögonbindel. De kom utifrån med ögonen öppna.
De hade sett varelserna.
Och det var som om nåt hade gått sönder...
...härinne.
Och nu ville de att vi också skulle se, att hela världen skulle se.
Rosa var den första som de tog.
En av dem, deras ledare...
...svärtade tummen med kol...
...och ritade ett öga i hennes panna.
Sen släpade de ut henne.
Jag såg henne inte, men jag hörde.
Hon skrek.
Nej!
Jag hör henne fortfarande.
Då såg jag kniven.
Den låg där på bordet.
Jag visste att jag behövde vara snabb. Om jag tvekade skulle de stoppa mig.
Så jag tog kniven och gjorde det. Snabbt.
Sen var jag inte intressant för dem mer.
Jag kunde ju inte se.
Vi hittade honom på gatan, vilsen.
Det är ingen fara.
Sebastián?
Vad gör du, Sebastián?
Sebastián?
Sebastián!
Nej, Sebastián! Sluta!
- Hjälp! - Vad händer?
- Liliana? - Vad gör du?!
Hjälp till, Marcial!
Liliana!
Öppna!
Stanna!
- Stanna! -Öppna!
Akta!
För helvete! Öppna!
Stanna!
Titta.
Titta. Där kommer de.
Visst är de vackra?
Lugn. Det är ingen fara.
Var inte rädd, det är för ditt eget bästa.
När du ser dem kommer du att förstå.
Nej! Snälla!
Snälla, nej!
Ser du?
Liliana!
Älskling?
Liliana!
Vad gör du?
Vad gör du för nåt?
Vänta!
Liliana...
Herregud, vad har du gjort? Vad har du gjort?
Jag är ledsen, Lázaro.
Jag är ledsen för att du inte kan se det.
Varför?
Du räddade dem, pappa.
Kommer de att få det bra?
Så klart. Deras själar är fria nu.
Du såg väl deras ljus?
Det är så vackert där. Jag önskar att du fick se det.
När?
När blir det min tur?
Snart, men det finns fortfarande många vilsna får kvar.
Du är deras herde, pappa.
Rädda dem, så får vi vara tillsammans igen.
Du, jag och mamma.
9 MÅNADER TIDIGARE
Visst blev det bra, chefen?
Tiotusen till, och vi kan kanske rädda världen.
Ett ögonblick.
- Turbin ett och två? - Ja.
-Är båda tagna ur bruk? - Sen klockan tio.
Hur gick det till?
Jag kan förstå att en arbetare kan falla ner i en turbin, men...
- Det är flera. - Flera?
- Flera arbetare. - Som har fallit ner i de två turbinerna?
Eller hoppat. Nån såg dem hoppa.
Är allt som det ska?
Vindkraftsparken i Düsseldorf är avstängd.
Vi avslutar med en fasansfull nyhet från Polen
där två pendeltåg frontalkrockade
och dussintals människor har omkommit utanför Warszawa.
Orsaken är okänd, men enligt källor ska en av förarna ha trotsat trafiksignalerna.
Myndigheterna...
- Laura? -Älskling, var är du?
- Jag kom precis in på jobbet. - Har du sett nyheterna?
- Om tåget i Polen? - Inte bara i Polen. Sätt på nyheterna.
- Ja, vänta lite. - Det händer överallt. Här också!
...verkar ha spridit sig i hela Europa.
WHO beskriver det som en våg av psykoser
som leder till självskadande och i vissa fall självmord.
Det vi ser på bilderna här är inte isolerade fall.
Enligt våra uppgifter ska hundratals personer ha dött enbart i Madrid.
Kan du hämta Anna?
- Ja, självklart. - Nu, Sebastián.
Jag går på en gång.
Undan!
För helvete!
Trafiken på linje ett, två och tre är inställd. Vi beklagar olägenheten.
Ursäkta.
- Nej! - Var är min dotter?
Anna?
Lugna, det är ingen fara.
Anna.
Se på mig.
Det är pappa. Det är ingen fara.
Vi måste gå.
Sebastián?
- Fader. - Tar du med dig Anna?
Ja, Laura väntar på oss. Vi lämnar Barcelona i några dagar.
Så du är inte redo att se än?
Se vadå?
Det vet jag inte, men jag är i alla fall redo.
Jag har väntat i hela mitt liv.
Jag började på prästseminariet när jag var 18 år. Jag har väntat på ett tecken.
- Jag förstår inte. - Men under alla år har inget kommit.
Jag har fruktat att jag föddes i fel tid.
Att miraklens och profeternas tid var förbi.
Var snäll och släpp fram oss.
Herren talade till Moses...
...från en brinnande buske.
Han talade till Job...
...från en rasande storm.
Men för mig har det bara varit tyst.
Fram till nu.
Människor dör, fader. Kallar ni det för mirakel?
Att se Herren i ögonen...
...är mer än vårt sinne kan hantera.
Men om Gud och hans änglar nu har kommit ner till jorden,
så vill jag ta emot dem.
Vill inte du det?
Jag vill bara min dotters bästa.
Så klart.
Det sägs att tro handlar om att lita på det man inte ser.
Men jag behöver få se.
Vad som än händer och vad du än hör,
släpp inte den här med blicken.
Just nu är alla linjer upptagna. Försök igen senare.
Vi är snart framme.
Laura!
Älskling!
Äntligen!
- Hur mår du, vännen? - Mamma?
- Ja, det är jag. Mår du bra? - Ja.
- Och du? - Ja, är bilen packad?
Ja, nu åker vi.
Laura!
Hur gick det?
Förlåt mig, fader, för jag har syndat.
Det var en vecka sen jag biktade mig sist.
Jag har missbrukat Herrens namn, mer än en gång.
Jag har även frestats av dem som lever ett mindre avskilt liv.
Jag har avundats dem.
Och en sak till.
Jag har ljugit.
Jag hade inget val. Jag behövde rädda dem.
Men jag var inte ärlig.
Kan Gud förlåta den som ljuger för att få återse sin familj?
Broder...
Du har också sett dem.
Deras farkoster har färdats miljontals ljusår.
De ska ta med oss till stjärnorna.
Nej, broder.
De är änglar.
De strålar av ljus.
APOTEK
Hallå?
Är det nån där?
Vem är där?
Jag gissar att du är rädd.
Det är ingen fara. Det är vi allihop.
Det är det enda som är mer skrämmande än mörkret, eller hur?
Att inte veta vem man kan lita på.
Jag heter Claire. Vad heter du?
Vem i helvete är du?
Varför kommer du smygande så där?
Lugn, Jonás.
Jag har blivit rånad och slagen. Vem ska jag kunna lita på?
Inte på oss, i alla fall.
Du måste hålla hårdare.
- Claire. - Ja?
-Är du oskadd? - Ja.
Vad är det, Dimas?
Vad är det med er?
Helvete.
Kom!
Ta mig med er.
- Vi sysslar inte med välgörenhet. - Var inte svinig, Rafa.
Stanna här du med din nya vän, men jag drar.
- Jag vet var det finns generatorer. - Säkert...
Jag är ingenjör. Jag vet var firman jag jobbade på hade generatorerna.
- Var nånstans? - Ta mig med er.
Kom nu.
Kom!
- Snabba dig. Jag väntar inte in dig. - Ta tag här.
Släpp inte taget.
Har ni tagit med er nån?
- Han behövde hjälp. - Han har en generator.
Lugn, Isabel. Jag håller koll på honom.
Var är vi?
I ett gammalt republikanskt skyddsrum.
Om det höll för fascisternas bomber ska det hålla för de där kräken.
Kan nån upplysa henne om vilka som vann kriget?
Vi håller fortet. Det är ingen seger, men alltid nåt.
- Vem är det där? - Han påstår sig ha en generator.
Anna?
Sofia.
Claire!
Hur är det, vännen? Jag har saknat dig med.
Jag hittade nåt till dig.
- Schokolade! - Schokolade, ja.
- Du har så rolig brytning. - Jag förstår inte ett ord.
Blev det nån mat till de vuxna?
- Gillar du bönor? - Nej.
Bra, för det hittade vi inga.
Hördu. Följ med.
Det här är Octavio och jag heter Rafa. Vad heter du?
Sebastián.
Är du ensam, Sebastián?
Ja.
Har du sytt det här alldeles själv?
Jag var med i en grupp. Vi hade en läkare där.
Och var är läkaren nu?
Hon är död. Alla är döda.
Var det du som dödade dem, Sebastián?
- De såg varelserna. - Men inte du.
Jag gömde mig.
- När männen kom, gömde jag mig. - Vilka män?
De stryker runt i stan.
Utan ögonbindel.
De vill att hela världen ska se.
- Vad fan snackar du om? - Det som pågår däruppe.
Utanför grottan som ni bor i.
Ge mig kartan.
Var är den?
- Vad för nåt? - Generatorn, var är den?
Du kan få med dig en, kanske två.
Om du kommer hem ensam blir de andra misstänksamma och rädda för dig.
- Prata! - Du måste få ut allihop.
Vad fan väntar du på?
Flickan... Använd dig av henne.
- Det finns ingen. - Vad finns inte?
Generatorn. Jag hittade på.
Lugna ner dig, Rafa!
- Vad är det som händer? - Lugn, Rafa.
Han ljög!
- Vad pratar du om? - Det finns ingen generator.
Förlåt.
Jaså, du ber om ursäkt? Ja men, då så...
- Jag var ensam och rädd. - Så du ljög oss rakt upp i ansiktet?
- Ni tänkte lämna mig. - Han har inte fel, Rafa.
Den här jävla råttan försökte smyga sig på dig och sen ljög han för oss,
och nu ska vi lyssna på honom?
- Det var inte mitt beslut att ta in honom. - Det är lätt åtgärdat.
- Rafa... - Nej, snälla!
- Vi kan inte bara döda honom. - Nej då, det sköter han själv.
Stanna, Rafa.
Kan vi sänka testosteronnivån lite nu?
Jag förstår inte vad du säger!
Hon ber dig att inte göra mig illa.
Du...
Det är ingen fara.
Jag klarar mig.
Det lovar jag.
Okej?
Kan du tyska?
Med kraftig brytning, men jag kan göra mig förstådd.
Fråga var hennes familj är.
Var är dina föräldrar, Sofia?
Vi var på semester, mamma och jag.
Vi skulle åka med en båt, ett kryssningsfartyg.
Det var första gången för mig.
Vi var på väg upp på landgången när nån skrek.
Folk började knuffas och jag blev rädd.
Jag såg nån falla i vattnet, och sen...
...hoppade en till, en till, och...
Sofia...
Vad hände sen?
Jag vet inte hur vi kom därifrån.
Mamma lyfte upp mig och höll för mina ögon.
När jag tittade igen var vi i en skåpbil.
Mamma hade täckt för rutorna med papper och kartong.
Hon satte på radion. Först hörde vi ingenting,
men sen hörde vi en röst.
En kvinna.
Detta är en extrainsatt sändning.
Hon pratade...
Hon pratade om en trygg plats, uppe på berget.
Berg?
Vilket berg?
Är det ett slott?
Det är nog Montjuïc.
Varför det?
Ett kastell, ett berg, Barcelona... Det är Montjuïc.
Det kan lika gärna vara Alcázar i Toledo. Vem vet var sändningen kom ifrån.
Tog ni er dit, till det där berget?
Man skulle åka sån.
- Det är en linbana. - Där ser du, det är Montjuïc.
Mamma täckte för mina ögon med en scarf.
Ute på gatan var det folk som skrek, sprang och grät.
Mamma höll mig i handen så hårt att det gjorde ont.
Folk sprang in i oss hela tiden.
Sen föll jag.
Det var mitt fel.
Jag släppte hennes hand.
Hon sa åt mig att hålla hårt.
Det var inte ditt fel, hör du det? Det var inte ditt fel.
Det är ingen fara.
Det var natt när jag hittade henne. Hon var ensam, frös så att hon skakade.
Jag kunde bara gissa mig till vad hon hade upplevt.
Ursäkta om jag är plump,
men var det bara jag som hörde det där om en säker plats?
Vi är i ett skyddsrum. Ett kastell funkade bra på medeltiden...
Jag skulle också välja att ta min tillflykt dit.
Högt upp, bakom skyddande murar.
Där skulle jag barrikadera mig, med linbanan som enda väg in och ut.
-Överlevande kommer in, men inte monstren. - Hundtränaren tror han är general Patton...
Jag var faktiskt reservist.
-Överväger vi verkligen det här? - Vi vet inte om det går.
Om linbanan fungerar och murarna står kvar.
Tack. Pizzabudet verkar vara den enda med vett kvar i skallen.
- Jag tycker att vi försöker. - Vem fan frågade dig?
Låt honom prata.
Och våga inte be mig hålla tyst.
- Om Sofias mamma lever... - Föga troligt.
...tog hon sig nog dit. De hittar inte här, men hade hört om kastellet.
Det är på andra sidan stan.
Man vet aldrig när man springer på de där sakerna.
Det är självmord, och det vet du.
Bara för att få bekräftat att hennes mamma är död?
- För helvete, Roberto! - Hon förstår inte.
Vad händer när maten tar slut? Ni kan inte odla mat i en tunnel.
Att stanna här vore självmord.
Långsamt, men likväl självmord.
Han har rätt.
Vi kan inte stanna här nere för alltid.
De enda som är så här länge under jord är de som redan är döda.
Vi röstar.
- Får ni rösta i ditt land? - Käften, kolonisatören.
Vilka är för?
Det bär emot, men han har rätt.
- Glöm det. - Ledsen, älskling.
Du är ensam kvar, Roberto.
Vet du? Jag har bott i Barcelona i 30 år och aldrig varit på Montjuïc.
Då får det stå på din lista över saker att göra innan du dör.
God morgon, Törnrosa.
Upp med dig.
Såja, gubben. Jag hatar dem också.
Såja, duktig pojke.
Duktig pojke.
Nu kör vi.
Såja, gubben.
Calle Diputació 257.
Vi ska ta nästa vänster.
8 MÅNADER TIDIGARE
Sväng vänster om 15 meter.
Sväng vänster.
Sätt fart!
Du är framme vid målet om tio meter.
Du är framme vid målet.
Hallå?
Min dotter har feber och behöver vård.
Hallå?
Är det nån här?
Jag är ledsen, älskling.
Mamma hade vetat vad vi ska göra.
Jag tänkte fråga...
Vad fick dig att komma till Barcelona?
- En bokturné, lustigt nog. - Jaså?
Vad var det för bok?
- Du kommer att skratta. - Nej då.
Vansinnets tid – att överleva i den moderna världen,
av dr Claire Barnes.
Förlåt.
Ingen fara, ironin är uppenbar för mig med.
Sofia, vill du lägga dig?
Okej?
God natt.
Gute Nacht.
Hör du?
De sjunger.
Håll dig nära mig.
Claire...
Se på mig när jag talar till dig, din slyna!
Kom, min man får inte se oss.
Var är du, Octavio? Jag ser dig inte.
Jag behöver dig, Claire. Jag är här. Se på mig.
Var är du, min skatt? Kom hit. Jag hittar dig inte.
Mamma?
Jonás! Jonás!
Se på mig, Claire! Varför lämnade du mig?
Kom till mamma, skatten min.
Varför lämnade du mig?
Dimas! Dimas!
Hit!
Hit, Dimas!
Vart tog du vägen, Claire?
Jag är här, Sofia.
Mamma? Mamma?
- Sofia? - Vart ska du, pojken min?
Hit!
Hit, gubben.
Kom, Sofia!
Mamma?
Kom, Sofia.
Dimas?
Hit, vännen.
Kom hit.
Var är ni nånstans?
Kom hit.
Var är du, mamma?
Ta av dig ögonbindeln.
Låt mig få se dina vackra ögon. Visa mig dem.
Menar du det?
Ja, det är ingen fara.
Det är ingen fara, för mamma är här.
Sofia...
- Mamma! - Det är inte hon, Sofia!
- Det är inte hon. - Mamma!
Rafa!
Var är ni?
Vad är det?
Är allt som det ska?
Va?
Rafa!
Du övergav mig! Du övergav mig när jag behövde dig!
Se på mig, Claire!
Kom, Claire.
Rafa!
Var är du?
Såja, lugn...
- Helvete! - Roberto!
Gå in.
Isabel!
Isabel! Rafa!
Vi måste gå. Kom!
Kom hit!
- Isabel? - Ja.
Rafa!
Var är Rafa?
Stäng dörren!
Var är Rafa?
- Jag tror inte att han klarade sig. - Han är död.
Stäng dörren.
Det finns inga fönster. Ni kan ta av ögonbindlarna.
Det ser fan inte bra ut, kolonisatören.
Jag har gasväv.
Om du ber snällt.
Jag hörde dig.
Låt bli, Roberto.
Jag hörde dig med honom.
Det var inte jag.
Jag vet nog hur det låter när min fru knullar.
Jag säger inte att jag...
- Vet du vad jag hörde? - Nej.
Det som du sa till mig när du avslöjade mig. Minns du det?
Jag gör klart själv.
Du.
Hur är det?
Jag släppte hennes hand.
Fast jag lovade att aldrig göra det.
Hur kan de göra så?
Hur vet de vem han är? Hur kan de ha hans röst?
- Jag vet inte. - Det kanske är observatörseffekten.
Vad för nåt?
Observatörseffekten.
I kvantmekaniken är partiklarnas tillstånd obestämt.
Alla tillstånd är möjliga tills de observeras,
och då kollapsar alla möjligheter till en enda.
Du menar alltså att de där sakerna...?
Om de där varelserna är nåt slags kvantväsen...
...kanske de inte har ett permanent tillstånd.
De är i ständig förändring.
Tills vi hör dem. Eller ser dem.
Då tar de form utifrån vilka vi är.
Vår fruktan, vår sorg, vårt lidande...
Så vissa ser rymdvarelser och andra demoner?
Eller sin plågoande eller gud.
Vad är det för skitsnack?
Käften, kolonisatören! Säger du så för att jag körde hem din mat?
Jag har en universitetsexamen i fysik. Jag väntar på att få den godkänd här.
Hur mycket betalade du för den?
Sluta leka kung, gubbjävel.
Vad var det?
Vad hörde du?
Jack.
Mina föräldrar kallade honom för Jojo.
Min bror var ett geni.
Han var också kliniskt deprimerad.
Jag var inte ens i stan när de hittade honom.
Jag hör hans röst hela tiden.
Men... inte så där.
Inte som om han var alldeles intill mig, som om jag kunde röra vid honom.
Jag beklagar.
Jag förnekade det, ärligt talat.
Jag kunde inte acceptera att han var död.
Sorg kan bryta ner en.
Vad hörde du själv?
Ingenting.
Jag hörde inget.
- Du kan berätta för mig. - Var är Sofia?
- Helvete. Sofia! - Vila du, jag letar. Det är ingen fara.
Medan ni tjafsade som småungar försvann flickan.
Du...
Gråt inte.
Är hon död?
- Nej. - Hur vet du det?
Vet du vad det här är?
En seraf. De är vackrast av alla änglar.
Deras skönhet är så stor att bara Gud kan se rakt på dem.
Den är jättefin.
Du får den.
Ave Maria, full av nåd, Herren är med dig.
Välsignad är du bland kvinnor,
och välsignad är frukten av din livmoder, Jesus.
Heliga Maria, Guds moder, be för oss syndare,
nu och i vår dödsstund. Amen.
SJU MÅNADER TIDIGARE
Nej! Snälla, släpp mig!
Nej, snälla!
Du är nervös.
Det var jag också.
Men det du ska få se kan inte beskrivas i ord.
Nej!
Det är alfa och omega.
Det är evigheten.
Såja, såja...
Det är ingen fara.
Tre dagar...
- Pappa... - Pappa vadå?
Då fyller du år.
Hur många gånger fyller man elva år?
- En gång. - Ja, bara en.
Så det ska vi fira rejält, med tårta och kalas.
Och clown ska vi ha, om så jag behöver doppa ansiktet i mjöl.
Jag fyller elva, inte fem.
Du har så rätt.
God natt.
Den var min.
Va?
Ängeln.
Den var min.
Jag fick den av mamma och dig när jag konfirmerades.
Den var min favorit.
Hon var rädd.
- Hon behövde... - Hon är inte ditt barn.
Jag vet.
- Hon är bara ett får i skocken. - Jag vet.
Hjälp henne rätt, så vi får vara tillsammans igen.
- Hej. - Hej.
Får jag fråga...
Vem är Anna?
Va?
Sofia visade mig smycket du gav henne.
Var hon din fru?
Din dotter?
Var det henne du hörde i går, när de talade till oss?
Jag förstår om du inte vill prata.
Men det kan hjälpa att lätta sitt hjärta.
Jag tar inte ens betalt.
Det är lätt för mig att luras att tro att Jojo är där.
Frestande, till och med.
Jag skulle göra vad som helst för att få höra hans röst.
Jag menar... Att verkligen få höra honom.
Lyssna inte på henne.
Men det är inte han.
- De tar sig in i hjärnan på oss. - Hon ljuger.
- De förvrider vår tro och våra rädslor. - Hon vill att du tappar tron, pappa.
De använder dem för att manipulera oss.
Roberto?
Roberto!
Okej...
- Vad är det? - Okej...
Låt mig få se.
Vad är det med honom?
-Är det blodförgiftning? - Svårt att avgöra.
Men han kommer inte till kastellet i det här skicket.
Vi måste få tag på antibiotika för att få ner febern.
Jävlar, kolonisatören...
Hallå?
Vi behöver hjälp. En av oss är skadad.
Hallå?
Är det nån här?
Helvete!
Förlåt.
Okej...
Vi fortsätter.
Det här är nog badrummet.
Fortsätt, så kollar jag här.
Dra för gardinerna.
Jag har kollat köket.
RÅTTGIFT
Jag har hittat sardinburkar, Sebastián.
Är ditt rum säkert?
Ja, allt är fördraget.
Nej, nej...
Nej...!
Sebastián?
- Jag förstår inte... - Sebastián? Octavio?
Vad hände?
Jag vet inte, jag hörde honom skrika...
Han måste ha missat ett fönster.
Vadå "missat ett fönster"?
Octavio?
Säg nånting!
Claire...
Helvete. Vi måste ut.
Ta av henne ögonbindeln.
Ta av den!
Hör du mig, Sebastián?
Kom nu!
Gör det, pappa! Rädda henne!
Vi måste gå härifrån!
Pappa!
- Kom nu! - Pappa!
- Ja. - Kom!
Pappa!
Lugnt.
- Så. - Tack.
Hur skulle du klara dig utan mig?
Jag tänkte aldrig göra det.
Skilsmässan, jag tänkte aldrig fullfölja den.
Jaså inte?
Jag var rasande.
Sårad.
Allra mest min stolthet.
- Jag var ensam, Roberto. - Jag vet.
Mina advokater var blodtörstiga, men jag tänkte aldrig fullfölja den.
Tur för dig, för mina advokater hade barskrapat dig.
Isabel.
Hittade ni nåt?
Var är Octavio?
Men jag hittade den här.
- Inte mycket, men den är antibiotisk. - Tack.
Det bör hjälpa.
Vad hände?
Han sa att Octavio måste ha missat ett fönster.
Men...?
Jag vet inte.
Varför gjorde du det inte?
Varför tog du inte av henne ögonbindeln?
- Jag såg det inte. - Vadå?
Hans ljus.
När Octavio...
Jag såg det inte.
Det är för att du håller på att tappa tron.
Tänk om jag inte är herden, Anna.
Tänk om jag är ulven.
Helvete. Vi måste härifrån.
Spring! Bilda kedja!
Kom!
- Spring! - Ta tag i mig!
Kom!
Hitåt!
- Roberto! - Isabel!
Mitt ben.
Vi måste tillbaka!
Kom.
Stanna! Vi kan inte lämna dem!
Hur skulle jag klara mig utan dig?
Hör på mig! Vi måste tillbaka!
För sent. De är här.
Så här långt kom vi.
Jag vill se dig en sista gång.
In!
- Fan ta dig! - Nej, Claire!
Du ser ju. Du har ljugit för oss!
Du har sett dem, eller hur?
Öppna dörren, pappa.
- Du är en av dem. - Jag räddade er!
Öppna porten så att de får se.
Du dödade Octavio.
Två till...
- Herregud! Du dödade Rafa också! - Två till, sen är vi tillsammans igen.
- Jag kan hjälpa er. - Kom inte hit!
- Du, jag och mamma, tillsammans. - Sluta.
Vem pratar du med?
- Vi saknar dig. - Snälla, sluta.
Vem pratar du med?!
- Saknar inte du oss? - Sluta! Jag måste få tänka!
Pappa!
Gå efter dem. Rädda dem.
Sofia! Claire!
Claire!
Snälla! Claire!
Sofia!
Claire!
Okej...
Hör på nu.
Vi måste gå ut. Förstår du?
Okej.
Jag kommer att vara hos dig hela tiden.
Nej!
Claire, vänta!
Kom nu.
Claire!
Kom inte hit!
Claire, snälla.
Backa!
Jag vill bara hjälpa er.
Som du hjälpte Rafa och Octavio?
Det är bäst så här, tro mig.
Det är ingen fara.
Du ska inte vara rädd, hör du det?
Allt kommer att bli bra.
Minns du att jag sa att de är vackrast av alla änglar?
Rädda henne, pappa.
För hennes skull.
Och för min.
Gör det, pappa. Det är det enda sättet.
Anna...
Nej, snälla.
Saknar du mig inte?
Jo, så klart. Så klart att jag gör.
Vill du inte att vi ska vara tillsammans igen?
Jag saknar dig så mycket.
Gör det, då. Det är det enda sättet.
Vem pratar du med?
Är det...?
Är det Anna?
Hon är inte din dotter, pappa!
Förlåt!
Förlåt mig.
Har den äran i dag
Pappa!
Jag hör dig inte, men grattis
Har den äran i dag
Hurra, hurra, hurra, hurra!
Vad är det?
Inget.
Bra att du gillar den.
Nej tack, jag måste tänka på figuren inför bikinisäsongen.
Gå till ditt rum.
Nu!
Nej...!
Nej! Anna!
Anna?
- Pappa? -Älskling!
Ni är vakna, men sover ändå.
Vi lever i en tid av mirakel.
Öppna ögonen och se.
Hör på mig, Anna. Titta inte, vad du än gör.
Hör du det?
Det är ingen fara.
Lyssna inte på honom.
- Var inte rädd. - Lyssna inte på honom!
Rör henne inte!
- Anna! - Nej, snälla!
Profeternas och miraklens tid är här igen.
Fader?
Kom och se.
Nej, titta inte!
Blunda! Titta inte!
Det är vackert.
Nej, titta inte!
Blunda! Älskling, blunda!
Titta inte!
Nej!
Nej! Nej, nej, nej!
Kom och se, pappa.
Det är ingen fara, pappa.
Snart är vi tillsammans igen.
Du...
- Nej, nej... - Sofia!
Det är ingen fara. Hon mår bra.
Claire!
Jag är här.
- Glöm det! - Jag förstår, det gör jag verkligen.
Men du måste förstå att jag kan vägleda er, för jag kan se.
- Och därför litar jag inte på dig! - Det skulle inte jag heller ha gjort.
Men jag är er enda chans att ta er till linbanan.
Jag tar den risken. Kom, Sofia.
- Tar du den risken för henne med? - Håll käften. Jag skulle dö för henne.
Hör på mig, Claire. Snälla.
Du frågade vem Anna var.
Hon var min dotter.
Du hade rätt.
Sorg kan slita sönder en.
Jag trodde att jag var utvald.
Men jag var bara trasig.
Snälla.
Låt mig få hjälpa henne.
Sök igenom lägenheterna.
Där är de.
Okej.
Vart är ni på väg?
Ni vet väl att ni kan göra er illa där? Ställningen ser inte helt stabil ut.
Vi vill bara härifrån.
Hej, sötnos.
Kom, så ska jag visa dig nåt.
Låt bli henne.
Vad gör du annars?
Du tror du hjälper henne när du inte låter henne se.
Du har sett dem.
Men du väljer att inte se.
Du är inte värdig!
Vad hände?
Vänta här.
In.
Pappa!
Kom.
Vänta här.
- De såg dig. - Nej.
De såg ljusen och hörde dig sjunga.
Kom fort!
Vad händer?
Men herregud, säg vad som händer!
Upp med er.
Upp till linbanan.
- Men... - Ta henne till kastellet.
Följer du inte med?
Jag måste se till att de inte kommer efter.
Du...
Du är en mycket modig flicka, Sofia.
Nu måste du hjälpa mig att ta hand om Claire.
Okej?
Gå nu.
Gå.
- Gå. - Okej.
Sebastián.
Min vän.
Varför har du övergivit oss?
För att jag innerst inne har vetat att du dödade henne.
Jag har dig.
Herregud, det var alldeles för nära.
Det här går inte.
Akta er för de falska profeterna, som kommer till er i fårakläder.
- Kom. - Innerst inne är de glupska vargar.
- Akta er för de falska profeterna... - Släpp fram oss, broder.
Innerst inne är de glupska vargar.
Akta er för de falska profeterna...
Jag är Guds högra hand.
Jag tjänar ödmjukt hans vilja.
Hans vilja? Det är de där varelsernas vilja du tjänar.
Sebastián!
Ställ dig inte i vägen för Hans vilja.
Vänd inte Gud ryggen!
Det där är inte min Gud!
Okej... Kom.
Ta tag här och gå ingenstans.
Nej!
- Nej! - Claire?
Kom.
Claire...
Vad du än gör, titta inte.
Släpp fram dem.
- Nej. - Han räddade mig, pappa.
Vill du inte att han räddar dem? Vill du inte att de blir fria?
Nej...
Vart är du på väg, Claire?
Du kan inte hjälpa henne. Du lämnade mig.
Du kommer att svika henne, precis som du svek mig.
- För sån är du. - Nej!
- Sån har du alltid varit. - Tyst!
- Du måste se. - Var tyst!
Du finns inte.
Du är död.
- Vart ska du, Claire? - Sofia!
Du kan inte hjälpa henne.
Du tror att du kan, men du sviker henne bara.
Som du svek mig.
Du kommer bara att svika henne, som du svek mig.
- Sofia! - Du kan inte hjälpa henne.
Sofia!
Kom, Sofia. Jag är här.
Det är mamma.
Sofia!
Ja, kom. Kom!
Kom, Sofia!
Förlåt mig.
Se på mig, Claire! Varför lämnade du mig?
Jag behöver dig! Hjälp mig!
Du lämnade mig! Jag står inte ut längre!
Hjälp mig!
Du lämnade mig!
Ta av ögonbindeln, Sofia! Se på mig!
Tror du att du kan hjälpa henne?
Ett, två, tre, fyra.
Fyra!
Den åker på fyra, så vi hoppar på tre.
Du överlever inte det här.
Du lämnade mig...
- Ett... - Claire! Du lämnade mig.
Men de gör det.
- Du kan inte hjälpa henne. - Två...
- Jag behöver dig. - Tre!
Ingen fara.
Vi klarade det.
Farväl, Jojo.
Händerna. Visa händerna!
- Kommer det nån mer? - Nej.
- Vad sa du? - Nej.
Hjälp dem.
Två överlevande, en kvinna och en flicka, obeväpnade.
Vi tar med dem för förhör.
Sofia?
- Sofia! - Mamma!
Flytta på dig! Det är min dotter!
Snälla, det är min dotter! Hon är ofarlig.
Älskling!
Jag har saknat dig så mycket, min skatt.
Du har blivit så stor.
Följ med.
- Vad gör ni? - Sitt still.
Ni försöker se om jag är en av dem.
Du har alltså stött på dem.
Det kan man lugnt säga.
Vi kallar dem för "seende".
Det förvånar mig att du överlevde ett möte med dem.
Jag kom hit tack vare en av dem.
Det går att nå fram till dem. De finns kvar därinne.
Varför tar ni blodprov?
Vad är det ni kollar efter?
Jag kanske kan hjälpa till. Jag är psykiater.
En kemisk markör.
En epigenetisk DNA-förändring.
Ni söker efter tecken på trauma.
I sällsynta fall kan extrem stress påverka människors DNA.
Förändra det, till och med.
Övergrepp, våld...
Sorg.
Ja, sorg med.
Och de "seende" har alltså samma epigenetiska förändring?
Det är det vi försöker ta reda på. Deras DNA kan vara nyckeln till immunitet.
Okej...
Men hur testar ni det?
16 november, 18.00.
Dr Pascal och jag ska nu genomföra vårt tolfte djurförsök sen varelsen infångades.
Våra försöksobjekt i dag är tre friska vuxna råttor.
Vi har lyckats förlänga exponeringen för varelsen till 48 sekunder utan död.
Såja, såja...
Vi hoppas att den nya seende-uppsättningen ska ta oss över minuten.
Exponering i kammaren påbörjas... nu.
Låt mig få se!
Jag vill se!
Undertexter: Karl Hårding