Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A Barbie-ról egy kis fehér baba jut eszembe,
szőke, kék szemű, rózsaszín ajkú,
tetőtől talpig rózsaszínben.
Ez ugrik be.
Nekem a Barbie sosem tűnt életszerűnek.
Kis koromban azt hittem,
ha felnövök, olyanná válok, mint ő.
Én is Barbie leszek.
De anya cseppet sem hasonlított rá, így rájöttem, hogy ez hülyeség.
Barbie fehér volt, ahogy Ken is. Nem fért hozzá kétség.
Így egy fekete Barbie láttán leesett az állam.
Szerintem úgy született meg, hogy a Mattel egyik fekete alkalmazottja
feltette a kezét az egyik megbeszélésen:
„Ácsi! Senki sem látja, hogy ez így nem oké?
Hogyhogy nincs egy fekete babánk sem?”
Mire a matteles fehérek a fejükhöz kaptak:
„Nahát, igazad van. Ez fel sem merült bennünk.
De ki venne ilyen babát? Nem is tudom.”
Mire a fekete illető feltette a kezét, hogy ő tuti venne, ahogy az ismerősei is.
De a Mattel vonakodott.
„Ennyi nekünk nem elég.”
Féltek, hogy ablakon kidobott pénz lenne.
De a fekete illető
csak kötötte az ebet a karóhoz, hogy igenis sokat számítana a baba,
mire a Mattel végül beadta a derekát.
Hát így képzelem el a fekete Barbie eredettörténetét.
Hallod?
Ezzel kész is a dokufilm.
Az eredeti Fekete Barbie iszonyat menőn nézett ki.
Az afrója maga volt a tökély.
Amikor először megláttam, elámultam.
„Akarok egyet!”
Ha nincs rajta a Barbie márkanév,
akkor az nem ugyanaz.
Azzal, hogy Barbie-nak nevezték,
azt üzenték a világnak, hogy a fekete is szép.
Sikeres volt, és gyönyörű.
Úgy éreztem, végre van honnan inspirációt merítenem.
Fekete, gyönyörű, fantasztikus.
FEKETE BARBIE
2011-ben L. A.-be költöztem…
ÍRÓ, RENDEZŐ
hogy megvalósítsam az álmom, és filmeket rendezzek.
Egy babákkal teli szobában aludtam a nagynénémnél.
Rühellem a babákat,
de a nagynénim rajong értük. Úgy döntöttem, hogy kiderítem az okát.
MATTEL-ALKALMAZOTT, 1955–1999
Beulah Mae Mitchell vagyok, a texasi Fort Worthből származom.
1938. május 15-én születtem.
A polgárjogi mozgalom pedig a 60-as években indult.
Én meg már előtte lehúztam pár évtizedet.
Teljesen más idők jártak.
Kis koromban egy fehér embernek dolgoztam,
főztem rá. Voltam vagy 13 éves.
Kilenc évig jártam egy feketéknek fenntartott általános iskolába.
Akkoriban nem szavazhattunk, csak az, akinek volt pénze.
Fiatal koromban csak az szavazott, aki fizetett.
Szerinted ezért van az,
hogy ha meglátsz egy fekete babát…
Lenyűgöztek a fekete babák.
Megörököltem anyám babák iránti rajongását.
Imádom a divatot, a csinos babákat, a szép embereket.
Gyönyörűek voltak.
Kislányként lekvárosüvegből készítettem magamnak babát.
Kötelet tettem bele, és fésültem, göndörítettem, meg minden.
Remekül elszórakoztunk vele.
Bár rendes babáink is voltak, szerettük a befőttesüvegeseket is,
mert élveztük, ahogy a hajukkal játszhatunk.
Nem rémlik, hogy lett volna fekete babám kis koromban.
Olyan kicsi sem?
Nem, semmilyen.
Karácsonyra mindig fehér babát kaptunk.
Hét-nyolc éves korodban nem vágytál fekete babára? Nem gondoltál…
Meg sem fordult a fejemben. Nem volt jelentősége.
Amikor az emberek látják,
hogy már több fekete babám van, mint fehér,
a szemük sem rebben, nincs benne semmi különleges.
A nagynéném történetét hallgatva
rájöttem, hogy én is fehér babákkal játszottam,
ha nagyon muszáj volt.
Fel sem merült benne, hogy fekete babával is játszhatna.
Vajon bennem, a kis Lagueriában felötlött ez a gondolat?
Nagyon furcsa érzés,
ha az ember nem látja magát a társadalom tükrében.
Ironikus, hogy bár teljesen más nemzedékhez tartozunk,
hasonló a tapasztalatunk.
1. RÉSZ - A FEKETE BABÁK HIÁNYA
A nevem Maxine Waters.
Kongresszusi képviselő vagyok, és fekete babákat gyűjtök.
Tizenkét testvérem van.
Szerény körülmények között éltünk, csak karácsonyra kaptunk játékot.
Egy adományosztó helyre mentünk,
ott adtak játékot.
Mindig ügyeltem rá, hogy a húgaim kapjanak babát,
de én nem kértem.
Fekete babák is voltak?
Nem.
Csak fehérek.
Akkoriban nem sokat gondolkodtam rajta,
de ahogy felnőttem, és kezdtem megismerni magam
és a színes bőrű közösséget,
megértettem, hogy szükség van fekete babákra,
amelyek hasonlítanak ránk.
Ezért kezdtük többen is gyűjteni őket.
Ezzel fejeztük ki, hogy tetszenek, hogy fontosak nekünk,
és örültünk, hogy telik rájuk.
Anya imádja a babákat.
PRODUCER, ÍRÓ, BARBIE-MODELL
Hatalmas, változatos gyűjteménye van.
Szerintem azért, mert kis korában még nem voltak fekete babák.
Talán azért nyűgözik le ennyire.
Aki sosem látott semmit, ami hasonlított volna rá,
annak nagyon sokat jelenthetett felnőtt nőként.
Észak- és Dél-Amerikában több helyen betiltották a fekete babákat.
Ezért sokan párna- vagy takarószerű babákat varrtak,
olykor kalikó textilből, hogy pótolják ezt a hiányt.
A Karib-térségben kifordítható babákat készítettek.
Az egyik felük egy hosszú szoknyás, fehér lányt ábrázolt,
de ha megfordítottuk, egy fekete baba tűnt elő.
Voltak fekete babák, de rasszista sztereotípiákat testesítettek meg.
- Tudod, mire gondolok? - Igen.
Nem voltak szépek.
Tudjuk, hogy léteztek ilyen babák.
AFROAMERIKAI TANULMÁNYOK PROFESSZORA
Kenneth és Mamie Clark egy kísérlet során
babákról kérdeztek fekete gyerekeket,
amelyben fekete és fehér babákat használtak.
1938 - MEGSZÜLETIK BEULAH MAE MITCHELL
1940 - CLARKÉK BABAKÍSÉRLETE
Az asztalra tettük a babákat.
Két fehéret és két feketét.
A színüket leszámítva teljesen egyformák voltak.
Nem volt rajtuk ruha, csak pelenka,
a gyerekeknek pedig egyszerű kérdéseket tettünk fel.
„Melyik a fehér baba?”
„Melyik a fekete baba?”
Majd a preferenciájukat firtattuk.
„Melyik babával szeretnél játszani?”
„Melyik a jó baba?”
„Melyik a rossz baba?”
Kiderült, hogy a fekete gyerekek
a fehér babának tulajdonították a pozitív jellemvonásokat,
míg a negatívakat a feketének.
Majd a következő kérdést tettem fel nekik: „Melyik baba hasonlít rád?”
Némelyik gyerek úgy nézett rám, mintha maga a sátán volnék,
amiért ilyen helyzetbe hoztam őt.
Akkor kezdte a pszichológia felismerni,
hogy a faji elutasítás
hatalmas károkat okoz az emberben.
Ez mélyen megrázta a fekete közösséget.
Ekkor döbbentek rá,
hogy a fekete kislányok nem rendelkeztek önbecsüléssel,
nem tartották magukat szépnek, és inkább fehér babákkal játszottak.
ELTÖRLIK AZ ISKOLAI SZEGREGÁCIÓT
Ezt követően a Legfelsőbb Bíróság több bírája vallotta,
hogy a Brown kontra Oktatási Tanács ügyben
a kísérlet hatással volt a döntésükre.
A statisztikáknál,
az egyenlőtlen felszerelésnél
vagy a rossz állapotú iskolaépületeknél
nagyobb meggyőző erővel bírt Clarkék kísérlete.
Ennek eredményeképp
a Brown kontra Oktatási Tanács ügyben eltörölték az iskolai szegregációt.
1953 - BEULAH KALIFORNIÁBA KÖLTÖZIK (A NAGY NÉPVÁNDORLÁS)
1953-ban Los Angelesbe költöztem az édesanyámmal.
1955 júliusában férjhez ment a nővérem.
A sógornője a Mattelnek dolgozott.
Megkérdezte, hogy dolgoznék-e ott nyáron.
Főiskolásokat toboroztak, akik legalább 18 évesek,
hát hazudtam a koromról, és felvettek.
Itt vagyok.
Pörgetem a meglepetésdobozt.
Azt írja: „Eleanor Ruiz rögzíti a bohóc testét,
Beulah Mitchell pedig a gépnél pörgeti.”
Én voltam a pörgető.
Valamivel többet fizettek ezért a munkáért.
Ez én vagyok, ez pedig a nővérem.
Ugyanakkor kezdtünk.
Ő itt Ruth Handler, ő pedig Elliot Handler.
Az eredeti tulajdonosoknak dolgoztunk az akkor még családi kisvállalkozásban.
Imádtuk Rutht, nagyon erős nő volt.
Ruth azzal jött vissza külföldről,
hogy olyan babát akar, aminek melle van.
Leesett az állunk.
Az elsők között tudtam meg, mert akkorra már előléptettek.
1955 - A MATTEL FELVESZI BEULAH-T
1959 - MEGSZÜLETIK A BARBIE
Barbie, te tünemény
Rád nézek, és
Úgy érzem, hogy te is élsz
Barbie-nak és Kennek nevezte el őket a gyerekei után.
A HANDLER CSALÁD
Emlékszem rájuk kis korukból. Valamivel fiatalabbak voltak nálam.
Ezt a könyvet Ruth Handler írta.
És engem is
név szerint megemlít benne.
Hogyhogy így összebarátkoztál a főnököddel?
Ruth mindig nagyon közvetlen volt.
A gyártósoron dolgoztam, ő pedig odajött, és nézett minket.
Figyelte, ahogy ég a kezünk alatt a munka,
és tanácsot kért tőlünk.
Mindenfélét kérdezett.
„Szerintetek népszerű lesz ez a baba?”
„Hogyan tudnánk feljavítani ezt a modellt?”
Ugyanúgy adott a játékkészítők véleményére,
mint az irodában dolgozókéra.
1960-61 körül azt mondtuk, hogy szeretnénk egy fekete Barbie-t.
Ruth így felelt: „Meglátjuk.”
Amikor felvetették Ruth Handlernek,
hogy egy fekete Barbie-t is hozzáadhatna a termékcsaládhoz,
az valóságos forradalmi tett volt.
Sokszor bele sem gondolunk, mit értek el az előző generációk,
pedig figyelemre méltó dolgokat hajtottak végre.
A 60-as években a Mattel készített fekete barátnőket Barbie-nak.
Az eredeti Francie 1966-ban jelent meg.
Barbie unokatestvéreként reklámozták.
1967-ben a Mattel elkészítette Francie fekete változatát.
Christie 1968-ban jelent meg.
Nagyon büszke voltam a Christie-mre.
Elvileg ő volt Barbie bébiszittere és legjobb barátnője.
PONTOSABBAN: WALKING BARBIE VOLT KRISSY BÉBISZITTERE
Ezt furcsálltam. Hogy lehet mindkettő egyszerre?
De a vonásai eltértek a mienktől.
Az arccsontja, az orra, az ajka, a szeme, mindene.
Beérték azzal, hogy picit sötétebb bőrt adtak neki.
KÖZÖSSÉGI KOORDINÁTOR
Majd jött Julia.
Juliát az első afroamerikai nőről mintázták,
aki egy tévésorozat főszereplőjét alakította,
mégpedig Diahann Carrollról.
Klinika, itt Mrs. Baker.
Diahann Carroll Juliája
volt az első fekete női főszereplő egy sorozatban.
Sokat jelentett nekem.
Akkor kezdtem a televízióban dolgozni, és imádtam őt.
Julia Baker zseniális volt.
Voltak Christie-jeim,
Caráim.
Sőt, három Carám volt.
Ugyanúgy néztek ki, de mind mást csinált.
Az én szememben Cara és Christie Barbie-k voltak.
Ugyanazt képviselték számomra.
Amikor később megtudtam, hogy ők nem Barbie-k,
hanem csak Barbie barátnői,
az szíven ütött.
1965 - WATTSI ZAVARGÁSOK
Lou Smith és Robert Hall, akik tanúi voltak a wattsi zavargásoknak,
tenni akartak valamit a Dél-Los Angeles-i régiót sújtó
szegénység és munkanélküliség ellen.
Létrehozták az Operation Bootstrap nevű szervezetet,
és munkahelyi képzést biztosítottak.
Lehetővé tesszük, hogy a feketék is belépjenek a technológia világába.
Ez a dolgunk.
Megmutatjuk nekik, hogy hasznosabban is kamatoztathatják a tehetségüket.
Ezt tűztük ki célul.
A kezdeményezés nyomán számos vállalkozás alakult.
TÖRTÉNÉSZ
Az egyik legsikeresebb
a Shindana játékvállalat volt.
SHINDANA JÁTÉKOK
Apám hitte…
LOU SMITH FIA BESZÉL
hogy javítani kell a feketék önbecsülésén,
ezért úgy döntött, fekete babákat fog készíteni,
amelyek hasonlítanak rájuk.
Meggyőzte a Mattel tulajdonosait, Elliot és Ruth Handlert,
hogy fektessenek be 200 000 dollárt az új játékgyárba.
Lou Smith aktivista volt, aki megelőzte a korát.
Óriási teljesítmény, hogy gyártani kezdték ezeket a játékokat.
A Mattellel kötött szerződésük
mérföldkőnek számított.
Mindenben segítették őket.
Embereket is küldtek oda a Matteltől,
akik megmutatták nekik, hogy készülnek a fekete babák.
A Mattel munkatársai beavatták őket
az általuk alkalmazott gyártási folyamatokba.
Nagyon bíztak a Shindana játékvállalat sikerében.
Ő itt Nancy baba.
BABAGYŰJTŐ
1968-ban született.
Nancy baba kapható volt természetes, afró hajas változatban,
de rövid göndörben is.
Ez volt az eredeti ruhácskája.
Nagy hangsúlyt fektettek rá, hogy jobban visszaadják
a feketék vonásait,
mint a Mattel-féle babák.
Nancy sokkal valósághűbb volt,
ráadásul ő az egyetlen fekete baba,
amely bekerült a híres játékok csarnokába.
Ő itt Disco Wanda.
A 70-es években készítették.
A Shindana is gyártott divatbabákat.
A játékok mellé kis prospektus is járt.
A prospektus bemutatta
az ápoló Wandát, a balerina Wandát,
a légiutas-kísérő Wandát…
- Létező emberek ihlették őket. - Fekete nők?
Igen.
A babákat a helyi nőkről és a karrierjükről mintázták.
Olyan szakmákat mutattak be,
amelyek a fiatal fekete lányok érdeklődését is felkelthetik.
A Shindana játékvállalat minden gyerek számára készített játékokat.
Bűbájosak voltak, a gyerekek imádták őket.
Szerintem ez a Shindana alkalmazottainak
és vezetőségének közös érdeme.
A vállalatnál gyakorlatilag csak Dél-Los-Angeles-iek dolgoznak.
Az alkalmazottak 99%-a gyalog bejárhatna munkába.
A szülők, akik megveszik ezeket a babákat, nem látják, kik készítik őket, de tudják.
SHINDANA JÁTÉKOK
Végül a Shindana lett a fekete babák legnagyobb gyártója
a 70-es években és a 80-as évek elején.
Gyönyörűen megmutatták,
hogy ezekre a babákra van igény,
a vásárlók akarják és szeretik őket.
Aztán a 80-as években
több nagyvállalat is rácsatlakozott erre a trendre,
így 1983-ban a Shindana kénytelen volt lehúzni a rolót.
Tizennégy évig dolgoztam a gyárban,
majd 1969-ben irodai munkát kaptam.
De tisztában voltam vele,
hogy csak több színes bőrű munkatársat akartak.
Már volt egy fekete alkalmazottuk,
egy programozó, aki a hatodikon dolgozott.
Én voltam a második fekete.
Mindig is szerettem az embereket, ők is jól érezték magukat velem.
Ilyen a természetem.
Felvettek egy fekete lányt, Kitty Blacket.
A műszaki főiskolára járt.
Ruhatervezőként alkalmazták.
Ő volt az első fekete dizájnerünk.
FEKETE BARBIE-K TERVEZŐJE
Kitty Black Perkins vagyok.
Én terveztem az első fekete Barbie babát a Mattelnek.
Egy hirdetésre jelentkeztem.
Bementem az állásinterjúra,
és azzal a meggyőződéssel jöttem el onnan,
hogy muszáj megszereznem ezt az állást, semmi mást nem akarok csinálni.
Megkértek, hogy vigyek be egy tervet.
Fel kellett öltöztetnem egy babát,
és bemutatnom a varrásmintát meg a kész ruhát.
De én egy helyett hat tervvel mentem vissza.
Beulah Mae taposta ki az ösvényt a Kitty-féle szakembereknek.
Az ő személyében hozzászoktak
egy erős, kompetens fekete nő jelenlétéhez.
Ez tette lehetővé a következő lépést,
azaz egy erős, kompetens fekete dizájner alkalmazását.
Vajon ugyanolyan szívesen fogadták volna Kittyt,
ha Beulah nem dolgozik ott?
Fogas kérdés.
A második napomon ismertem meg Beulah-t.
Büszkék voltunk Kittyre, mert sportautót vezetett.
Olyan volt, mint egy fekete Barbie.
Azt hittük, egy életre kelt baba.
Egy hús-vér fekete Barbie.
- Na szia! - Kitty!
Remekül nézel ki. Hogy vagy?
- Örülök, hogy itt lehetek. - Én is.
- Beléptem az FSE-klubba. - Az mi?
Francra se emlékszem.
Akkor üdv köztünk!
- Huszonnyolc évig dolgoztam a Mattelnél. - Értem.
Mindvégig tartottam a kapcsolatot Beulah-val.
A kis műszakis lány.
A Barbie első fekete tervezője.
A fekete Barbie mindig is a szívügyem volt,
és Kitty csodás munkát végzett.
Fantasztikusan izgalmas idők voltak.
A cég összes fekete dolgozója,
akiből ugyan nem volt sok, beosztástól függetlenül
rendszeresen felkeresett.
Ami nagyon cuki volt.
Shonda Rhimes vagyok.
Tévéproducer, író,
valamint az első nő, akinek három tévésorozata is
elérte a 100. epizódos mérföldkövet.
Engem sosem motivált, hogy első legyek, inkább tehernek éreztem.
De arra gondoltam, ha én kudarcot vallok, vajon kap még bárki ilyen esélyt?
Mikor lesz megint fekete nő egy sorozat főszereplője?
Ez számított nekem.
A nevem Misty Copeland. Hivatásos balerina vagyok.
BALERINA, ÍRÓ, FILANTRÓP
Én vagyok az első fekete nő, akit prímabalerinává léptettek elő
az Amerikai Balettszínház 80 éves történetében.
Megismertem Susan Fales-Hillt, a balettszínház egyik vezetőségi tagját.
Ez a csodálatos nő a mentorommá vált,
és ráébresztett arra, mennyire fontos,
hogy a fekete nők összetartsanak, és támogassák egymást.
Ibtihaj Muhammad vagyok.
OLIMPIAI BAJNOK, VÁLLALKOZÓ, BARBIE-MODELL
Olimpiai sportoló vagyok,
kardvívó, valamint Barbie-modell.
Mivel úgy nőttem fel, hogy én voltam az egyetlen afroamerikai,
csak én viseltem hidzsábot,
és még ebben a sportban, a kardvívásban is gyakran én voltam az egyetlen lány,
meg kellett tanulnom kiállni magamért,
és kizárni a félelmet.
Ez a lázadás egy formája.
Hogy fekete nőként állok színpadra,
beleírva magam egy olyan történetbe, amelynek sokáig nem lehettünk a részei.
Ez a dac hajtott, hiszen a puszta jelenlétem a színpadon
akár életeket változtathat meg.
Mielőtt magántáncos, majd prímabalerina lettem,
gyötört az érzés, hogy ha nekem nem sikerül,
akkor legközelebb mikor kap egy fekete lány egy ilyen esélyt?
Hát eltökéltem, hogy muszáj sikerrel járnom.
Kitty volt az első fekete tervezőnk.
Emlékszem, egyszer összetrombitált minket,
és így szólt:
„Mi lenne, ha feketének kinéző babát készítenénk?”
Ez járt a fejében.
Szerintem rendkívül káros
arra kényszeríteni színes bőrű gyerekeket, hogy fehér babával játsszanak.
Monica Bailey vagyok,
háromgyerekes családanya.
A kaliforniai Inglewoodból származom, de nagyrészt Arizonában nevelkedtem.
Egy kisvárosban laktunk. Kevés olyan hely akadt ott,
ahol nem nézték rossz szemmel a feketéket.
Főleg fehér babákkal játszottam.
Fogtam a hajzselét, amivel anya a hajamat ápolta,
rákentem a babák fejére,
és fésülgettem, hogy olyan tömött, göndör hajuk legyen, mint az enyém.
Bár így sem hasonlítottunk,
egy picit mégis könnyebben tudtam velük azonosulni.
A kék szemüket pedig
barna zsírkrétával vagy filctollal színeztem át.
Csak fehér Barbie-jaim voltak,
és úgy éreztem, hasonlítanom kellene rájuk.
De ez…
azt az érzést keltette bennem
és a többi fekete lányban, hogy nem vagyunk elég jók.
Azt hittem, olyanná kell válnom, mint Barbie.
Ez nagyon élénken él bennem. Most is beleborzongok. Ez annyira…
durva.
Hűha! Erre nem számítottam!
Emlékszem,
hogy csúnyának éreztem magam.
A bőröm
meg a hajam miatt.
És mert olyan emberek vettek körül, akik nem így néztek ki,
és nem is fogadtak el.
Ami nagyon nehéz volt.
Iszonyúan megviselt.
SZÍNÉSZ, VÁLLALKOZÓ
A világképünk és az, hogy mit érzünk igaznak, és mit nem,
gyerekkorunkban alakul ki.
És ha ezek a Barbie-k nem tükrözik a valóságunkat,
akkor mit szűr le belőle egy gyerek? Azt, hogy nem létezik.
Amikor ezt a babát terveztem,
nagy szükség volt arra, hogy a fekete kislányok
olyan játékkal játszhassanak, ami hasonlít rájuk.
Azt akartam, hogy minden ízében olyan legyen, mint egy fekete nő.
A hagyományos Barbie-knak mindig szolid ruhájuk volt,
a hajuk pedig hosszú.
Azt akartam, hogy ez a baba mindenben eltérjen Barbie-tól
és Christie-től,
ezért élénk színeket, nagy ékszereket és rövid hajat kapott,
valamint kötős szoknyát, amelyből kivillant a combja.
Az egyik kedvenc énekesem Diana Ross volt.
Olyan ruhát terveztem a babának,
amit Diana Rosson is el tudtam volna képzelni.
Volt egy hajtervezőnk is,
Mellie Phillips,
szintén fekete.
Együtt találtuk ki ezt a frizurát.
Akkoriban én is így hordtam a hajam.
Volt egy színes bőrű szobrásztervezőnk, Abol.
Teltebbé tettük a baba ajkait, és kicsit kiszélesítettük az orrát.
A bőre sötétebb is lehetett volna,
de én ezt az árnyalatot választottam,
mert ez tetszett.
Tudtam, hogy a Fekete Barbie más,
de nem fogtam fel a jelentőségét.
1976 - A MATTEL FELVESZI KITTYT
1980 - MEGJELENIK A FEKETE BARBIE
21 ÉV TELT EL A BARBIE ÉS FEKETE BARBIE MEGJELENÉSE KÖZÖTT
AZ ELSŐ FEKETE BABA, AMIT BARBIE-NAK HÍVNAK
„AZT AKARTAM, HOGY A FEKETE BARBIE TÜKRÖZZE A FEKETE KULTÚRÁT”
„A FEKETE BARBIE ÚJ TÁVLATOKAT NYIT A FEKETE BABÁK ELŐTT”
Élénken emlékszem arra az örömre,
ami a Fekete Barbie láttán elöntött.
Az eredeti Fekete Barbie iszonyat menőn nézett ki.
BARBIE-REKLÁMARC, SZÍNÉSZ
Az afrója maga volt a tökély.
Beleveti magát az éjszakába a dögös piros ruhájában.
ÍRÓ, PRODUCER
Bőven van melanin a bőrében. Szép barna a csajszi.
Mikor szerettél bele a Fekete Barbie-ba?
Amikor először a kezembe vettem.
Azt írja: „Fekete, gyönyörű, fantasztikus.”
Büszkeség töltött el, amikor megláttam az első Fekete Barbie-t.
Az én szememben az volt a legnagyobb előrelépés,
hogy a fekete baba a Barbie nevet kapta,
nem Francie lett, vagy valami más.
Így a fekete lány válhatott a főhőssé.
A gyerekek köré szőtték a történetüket, amikor vele játszottak.
Ő a bálkirálynő.
Ő az, aki lenni szeretnénk.
Senki sem vágyik arra,
hogy a bálkirálynő legjobb barátnője legyen.
Ezzel elismerik a létezésünket,
azt, hogy itt vagyunk, és hogy számítunk.
Azzal, hogy a Barbie nevet adták neki…
SZÍNÉSZ, MŰSORVEZETŐ, PRODUCER
elismerték, hogy ez nem egy sima divatbaba,
hanem egy igazi Barbie.
Azt üzenték a világnak, hogy a fekete is szép.
Nagyon hálás vagyok, amiért most már mi is részei lehetünk
ennek a történetnek.
A családomban a felnőttek
sokat vitatkoztak arról, hogy ez vajon előrelépést jelent-e,
és hogy adnának-e egy ilyen babát egy családtagnak.
Nem akarom leegyszerűsíteni, de a hajával volt a bibi.
Végeztünk fókuszcsoportos felmérést.
Elég sok anya kifogásolta,
hogy a baba haja rövid,
és hogy a ruhája túl sokat fed fel.
Nem tudták, hogy ez szándékos-e,
vagy esetleg lenézés rejlik-e benne.
A Mattel pedig meghívott…
egy gyermekpszichológust, hogy megvitassák a babát.
A pszichológus először egy állásponton volt az anyákkal,
de amikor megtudta, hogy a baba egy fekete tervező műve,
eloszlott az aggodalma.
Huszonegy év kellett ahhoz, hogy egy fekete divatbaba
kiérdemelje a Barbie nevet.
Pedig csupán egy gyerekjátékról beszélünk.
Én is csak most, a nagynéném révén szereztem tudomást a létezéséről.
Ez elgondolkodtatott. Vajon mások tudnak róla?
- Láthatnám? - Igen.
Ez az egyik ruhája.
Igen, már láttam őt.
Egyből Diana Ross ugrott be róla.
Ja, ismerem. Köszi.
Nem volt meg nekem. Kicsit sápadtka.
Olyan, mint Foxy Brown.
- Igen. - Nagyon 70-es évekbeli.
Cuki ez a ruci. Tetszik a felfedett váll.
- Vagány. - Aha.
Ez pedig afró akar lenni?
Láttam róla képet, de nem sokat gondoltam rá.
SZÍNÉSZ, RENDEZŐ
Az sem tudatosult bennem, hogy ő az első fekete Barbie.
Nem rémlik, hogy láttam volna az első fekete Barbie-t.
Lehet, hogy nem volt a boltunkban.
Sosem találkoztam vele.
A 40-es éveimben kell rájönnöm, hogy volt ilyen?
Tök jó, hogy megpróbálták leképezni
az akkori fekete nők külsejét,
legalábbis nyaktól felfelé.
De sosem láttam. Sajnos lemaradtam róla.
Felmerült egy újabb kérdés: reklámozták egyáltalán ezt a Barbie-t?
Nem rémlik, hogy láttam volna a reklámját, pedig néztem a szombat reggeli meséket.
Nem hiszem, hogy reklámozták.
A Barbie-reklámokban a fehér baba szerepelt.
Ha a fekete babákat is vonzó, kelendő termékként reklámozzák,
akkor legalább annyi fogyott volna belőlük,
mint a fehérekből.
Nekem csak hamisítványom volt. Kétlem, hogy a szüleim az igazit vették meg.
Akkoriban még nehéz volt beszerezni.
Szerintem ha a Mattel tudta volna, hogy mekkora sikere lesz,
több energiát fektetett volna
egy komplett fekete Barbie-világ és nem csak egy baba létrehozásába.
A MATTEL VÁLASZA A FEKETE BARBIE REKLÁMANYAGÁRA VONATKOZÓ KÉRÉSÜNKRE:
„AMI A FEKETE BARBIE REKLÁMJAIT ÉS HIRDETÉSEIT ILLETI,
TALÁLTAM EGY CIKKET, AMELY SZERINT
A BABÁHOZ NAGYON KEVÉS PROMÓCIÓS ANYAG KÉSZÜLT,
DE MÉG EZEKNEK SEM SIKERÜLT A NYOMÁRA BUKKANNOM.
1968–1983: SHINDANA JÁTÉKVÁLLALAT 15 ÉVIG A SZAKMÁBAN
1985 - BARBIE ÁLOMHÁZ
Kezdek bevonódni ebbe a Fekete Barbie-s történetbe.
Egész jó buli a fekete babákról beszélgetni.
Nem lettem egy csapásra babarajongó,
de kezdem megérteni, hogy miért olyan fontosak a nénikémnek
meg a világnak.
2. RÉSZ: HATÁROK FESZEGETÉSE
Eszembe jutott, hogy kis koromban
hogyan játszottam a tesómmal.
Hálóinget húztunk a fejünkre,
és úgy tettünk, mintha hosszú szőke haj lenne.
Gyerekként nem fogtuk fel ennek a súlyát,
de most már egyre többet gondolkodom azon,
mit is jelentene egy fekete Barbie-kból álló világ.
1991 - SHANI-KOLLEKCIÓ
Itt van Shani!
Shani, Shani Csajszikám
Téged látva A szó eláll
Shani és a barátai!
Csúcs vagy
Imádjuk a rucidat
Egy Shani nevű feketebaba-kollekciót is terveztem.
Annak köszönhetően jött létre,
hogy a Fekete Barbie sikert aratott.
Az egyetemen kezdtem el Barbie-kat gyűjteni.
A BARBIE EGYKORI PROJEKTTERVEZŐJE
Shani egy új korszakot nyitott.
Ott volt Asha a tiédhez hasonló bőrszínnel.
AUTÓT VEZET
De az arcvonásai élesebbek.
Nichelle pedig kiköpött mása Toosley néninek, anyám unokatestvérének.
Ő sokkal sötétebb volt.
És ne feledkezzünk meg a csinos, barna bőrű Shaniról sem!
Forradalmi volt.
A babák piacra dobásakor
egy hatalmas New York-i produkciót rendeztek.
Bár tudnám
- Tudnám - Tudnám
Hol
Jár…
Többféle árnyalatban kapható babákat szerettek volna,
hogy tükrözzék az afroamerikai közösség sokszínűségét.
Egy cikk a The Village Voice-ban
oldalakon át taglalta ezeket a babákat,
a jelentőségüket fejtegetve.
Eltettem azt a cikket, most is biztos megvan valahol.
Shani lesz a belépőnk az etnikai piacra.
Nagy reklámkampányt szervezünk neki.
A MATTEL TERMÉKMENEDZSERE
Ez lesz az első afroamerikai babakollekció,
amely saját reklámot és hirdetéseket kap,
PR-kampányokkal és promóciós rendezvényekkel megtámogatva.
Isis McKenzie Johnson vagyok.
Tiniként szerettem bele a fekete Barbie-kba.
A Dél-Los Angeles-i Wattsból származom. Sokat nélkülöztünk.
Nem foglalkozhattunk butaságokkal, a túlélés volt a tét.
Majd a családommal a belvárosból Rancho Cucamongába költöztünk,
ahol nagyrészt fehérek éltek.
Leniggereztek, meg csokilánynak hívtak.
Rengeteg sértő gúnynévvel illettek a külsőm miatt.
Istenem, tönkreteszem a sminkem.
Amikor tévét néztem, senkivel sem tudtam azonosulni,
nem találtam kapaszkodót.
Nem menekülhettem el a valóság elől,
ahol a külsőm miatt csúfoltak.
Sok gyerek a tévézésbe menekül, de én nem tudtam, mert mindenki fehér volt.
És ha szerepeltek is feketék műsorokban,
mindig szegények voltak,
mintegy emlékeztetőül,
hogy rám is ez a sors vár.
Amikor megjelent a sikeres, gyönyörű fekete Barbie,
úgy éreztem, végre van honnan inspirációt merítenem.
A fehér kislányoknak ott voltak a Barbie-jaik,
de én hiába vettem őket a kezembe,
csak arra emlékeztettek, hogy ez számomra elérhetetlen, mert fekete vagyok.
Csak a fekete Barbie-t látva értettem meg, hogy semmi sem lehetetlen.
A gyűlölködők elmehetnek a francba. Nekem sokat jelentett a fekete Barbie.
Mivel nevet szereztem magamnak, kaptam egy csoportot,
hogy még több babát készíthessünk.
TERVEZŐ, DIVERZITÁSI TANÁCSADÓ
Stacey McBride-Irby vagyok, a Barbie egykori tervezője.
Kislányként imádtam babázni.
Barbie volt a kedvencem.
Miatta akartam divattervező lenni.
A Los Angeles Times közölt egy cikket Kitty Black Perkinsről,
amit az apukám eltett nekem,
hogy ihletet és motivációt merítsek belőle.
Amikor a 90-es évek elején bekerültem a ruhaiparba,
nagyrészt fehér embereket láttam.
De nem volt B tervem.
Elővettem azt a cikket Kitty Black Perkinsről,
és ismeretlenül felhívtam.
- Szia! - Szia!
Hogy vagy?
Amikor először megláttam Kittyt, fehér kosztümöt viselt,
és nagy, göndör haja volt.
Egészen megilletődtem,
mert egyszerre volt angyal, színésznő és Barbie.
Tudtam róla, hogy kabriót vezet, csak hogy loboghasson a haja a szélben.
Szóval lehidaltam tőled.
Az interjú jól sikerült. Azt a feladatot kaptam,
hogy menjek haza, vegyek egy Barbie-t,
és tervezzem meg a ruhatárát.
Amikor arról beszélgettünk, hogy mik az elvárásai
meg a céljai,
Stacey előhúzott egy mappát.
Dugig volt rólam szóló cikkekkel,
amelyeket kivágott az újságokból.
Úgy tett, mintha véletlenül estek volna ki.
- Tényleg véletlen volt. - Várj!
Szóval direkt leejtette őket, hogy én is lássam.
Bevált a trükk, megkaptad a melót.
Stacey nagyon ambiciózus volt,
tele sok-sok remek ötlettel,
hát felvettem.
1996 - FELVESZIK STACEY-T
Emlékszem, amikor Kitty először körbevezetett.
Találkoztam Mae nénikéddel, és olyan kis vidám volt.
Kitty bemutatott neki,
és akárhányszor az irodaházban jártam,
mindig odakiáltott nekem: „Szia, kis Kitty!”
Szerintem nem tudta, hogy Stacey-nek hívnak.
1989-ben recepciós lettem,
és 1999-ben jöttem el a cégtől.
A világ minden tájáról ismertem meg embereket.
A legjobb dolog az emberekkel való kommunikációban a mosoly.
Áradt belőle a jókedv, és külön öröm volt egy másik fekete nőt látni
a Mattel székházában.
Mindent, amit tudnom kellett a játékiparról,
Kitty Black Perkinstől tanultam.
Stacey-t tervezőnek vettem fel
egy fekete férfival együtt,
akit Thomas Quinn-nek hívtak.
A mentorukként arra biztattam őket, hogy járják a saját utukat,
ők pedig nagyon ügyesek voltak.
Körülbelül két év után
megkértek, hogy menjek át egy másik Barbie-csapathoz.
Egy kicsit féltem, de örömmel kaptam a lehetőségen.
Úgy éreztem, készen állok,
de egy teljesen más világba csöppentem,
ahol egyedül kellett helytállnom.
1996 - FELVESZIK STACEY-T
2003-ban vonultam nyugdíjba.
Amikor elmentem,
Stacey vezető szerepet kapott,
aminek örültem.
Ne kérdezd, miért
2008 - MEGJELENIK AZ AKA BARBIE
Az AKA-ban a helyem
Alfa Kappa Alfa, aha
Az AKA-ban a helyem
Az egyik kollégám azzal keresett meg, hogy egy AKA-s babán dolgoznak,
megtervezném-e nekik, mert ő nem jártas a témában.
Én meg nagy lelkesen rábólintottam.
Az Alfa Kappa Alfa lányszövetség 1908-ban alakult.
Szóval ez egy centenáriumi baba volt.
Igazi gyűjtői darab.
Itt van néhány az eredeti vázlataim közül.
Az egyiket kortárs istennőnek hívtuk,
a másikat üzletasszonynak.
Ő pedig egy gálára megy.
Az AKA mind a hármat szerette volna,
de csak az egyiket tudtuk legyártani.
Nagy volt rá a kereslet.
Már nem dolgoztam a Mattelnél, mégis hívogattak, mert mind elfogyott.
Van ilyen babád?
Van. Mindent gyűjtök, ami Kamalával kapcsolatos.
Muszáj volt megszereznem. Ez nem kérdés.
Ezt a babát egyedül készítettem.
Én végeztem el a kutatást. Csodás érzés volt, sokat jelentett nekem,
és ezért kifejezetten lelkesen kerestem az új ötleteket.
Ekkor született meg a So In Style.
Sziasztok! Sierra vagyok, ő pedig az anyukám, Stacey.
Sierra adta az ötletet ehhez az afroamerikai Barbie-kollekcióhoz,
mert rá hasonlító babákat szerettem volna adni neki
és a többi fekete kislánynak, amelyekkel azonosulhatnak.
A lányom akkoriban nem barbie-zott,
amit Barbie-imádóként furcsálltam.
Általában a Mattel marketingesei előrukkoltak egy ötlettel,
mi pedig megvalósítottuk.
Némelyik Barbie-ból fekete változatot is kértek,
de nem mindegyikből.
Az is előfordult, hogy a kiskereskedők nem kértek fekete babát.
Egy olyan kollekciót akartam készíteni, amelynek nem lehet ellenállni:
a nagy testvér mentorálja a kishúgát a matematika,
a zene, a pomponlánykodás, a tudomány, a művészet vagy az újságírás terén.
Azt akartam, hogy szórakoztató legyen,
de tanulhassanak is belőle.
A Mattel Afroamerikai Fóruma sokat segített.
Stephen tervezte meg a logót.
David ötlete volt a kollekció neve, a So In Style, azaz SIS.
A csomagolástervező csajjal
elmentünk a bolhapiacra, hogy inspirációt merítsünk.
Szóval egy komplett csapat dolgozott rajta.
Nagyszerű élmény volt.
A lányom imádott ezekkel a babákkal játszani.
Szuper érzés volt látni, hogy egy alkotásom
ennyi örömet okoz neki.
Az anyukám tudatosan törekedett arra,
hogy a testvéreim és én olyan játékokkal játsszunk, amelyekkel tudunk azonosulni.
Ezért csak fekete Barbie-kat vett nekünk.
Már nagyon korán eldőlt,
hogy a mi házunkban nem lesznek fehér babák.
Gyerekként hidzsábot készítettem a babáimnak.
Főleg, ha autókkal is játszottam.
Hidzsáb nélkül nem ülhettek autóba, még összekócolódtak volna.
Nem babaként tekintettem rájuk. A vágyaimat szimbolizálták.
Orvosok voltak, ügyvédek, világjárók. Eseménydús életet éltek.
Én is erős, érdekes nőkről mesélek, izgalmas sorsokkal,
de már ötévesen is ezt csináltam.
Ha Kerry Washington a Botrányban nem egy fekete Barbie,
ami a ruháit és az öltözködését illeti,
akkor nem tudom, ki az.
EGY HÚS-VÉR BABA
Byronique Barbie-nak hívnak.
Egy önjelölt fekete Barbie baba vagyok.
Rá is tetováltattam az ujjamra. „Barbie baba.”
Rengeteg ilyen ruhám és ékszerem van.
Nem tudom, melyik melyik, de az egyiken Byronique áll, a másikon Barbie.
A magam módján próbálom megtestesíteni a fekete Barbie-t.
Nagyon kalandvágyó vagyok,
több szakmában is kipróbáltam magam.
Kétszer ejtőernyőztem.
Cápákkal úsztam Hawaiin.
Jetskiztem, vízi ejtőernyőztem.
Sokáig egyfajta íratlan szabálynak hittem,
hogy ez csak a fehér nők kiváltsága, csak ők csinálhatnak izgi dolgokat,
ők élhetnek ilyen életet.
De amikor láttam, hogy egy fekete Barbie is képes minderre,
felnyílt a szemem. Azóta próbálok ennek szellemében élni.
A vagány csajokra nagy nyomás nehezedik, és sok stressz éri őket.
De emelt fővel kell járni, és könnyedén venni az akadályokat.
Úgy gondolom, a fekete Barbie ezt testesíti meg.
Hogy képesek legyünk kezelni a stresszt,
de maradjunk csinik, elegánsak, összeszedettek.
Legyünk önmagunk,
és éljünk meg minden napot, minden percet.
Látom, nagy hatással van rád.
Abszolút.
Van úgy, hogy megállok, és azt kérdezem magamtól:
„Mit tenne egy fekete Barbie ebben a helyzetben?”
Minden évben részt vettünk a UNCF alapítvány rendezvényén.
Meg akarták ünnepelni a Fekete Barbie 30. évfordulóját.
Nem tudtam, hogy Stacey-re bízták a feladatot.
Csak a rendezvényen derült ki, hogy ő csinálta.
Nagyon örültem neki, jobb embert keresve sem találtak volna rá.
Ez az első Fekete Barbie,
ez pedig az, amit a 30. évfordulóra terveztem,
az 1980-as baba újragondolásaként.
Kicsit fel akartam turbózni.
Azt hittem, mindkettőt elárverezik, de végül csak az új változatot.
Az eredeti ruha kivágása inspirált.
Egy kicsit szexisebb lett,
mert kapott egy kivágást elöl.
A rövid ruha helyett
egy hosszabbat készítettem, aminek felvágtam az oldalát,
valamint strasszos ékszereket adtam neki.
A So In Style-os Chandra babám az alapja,
az ő bőre a legsötétebb.
A MATTEL ELÁRVEREZTE AZ EGYETLEN 30. ÉVFORDULÓS BABÁT,
2010-BEN PEDIG ÚJRA KIADTA A FEKETE BARBIE-T.
2020 - MEGJELENIK A 40. ÉVFORDULÓS FEKETE BARBIE
Azt hittem, ez egy egyszerű történet lesz hülye babákról,
de valami megérintett a Fekete Barbie történetében.
Azonosulni tudok egy babával!
Olyan módon kötődöm hozzá, a nénikémhez, Kittyhez és Stacey-hez,
amire nem találok szavakat.
Hallgatom ezt a történetet arról, mit érhet el a megfelelő ábrázolás,
és majd szétfeszít a boldogság.
Az is fúrja az oldalam,
hogy vajon ki tervezi majd 2020-ban a 40. évfordulós Fekete Barbie-t.
Hallottál valamit arról, hogy megünneplik-e
a Fekete Barbie 40. évfordulóját?
Ami…
- Jövőre lesz. - Igen.
Nem, semmit sem tudok arról,
hogy megünneplik-e a Fekete Barbie 40. évfordulóját.
De csúcs lenne.
Hívjatok majd meg! Ki nem hagynám ezt a bulit.
Vajon folytatódik a hagyomány?
Úgy látom…
nem.
Bill Barbie babákkal nőtt fel,
és úgy döntött, hogy a karrierjét is köréjük építi.
Vagy tíz évig dolgoztunk együtt.
Bill Greening vagyok, a Barbie Signature-kollekció vezető tervezője.
Huszonöt éve dolgozom a Mattelnek.
Gyerekként én is Barbie babákkal játszottam.
Sokat közülük Kitty tervezett.
Folyton barbie-ztam az unokatesómmal,
és sokat játszottunk Kitty babáival,
a Pretty Changes-essel, a Fekete Barbie-val…
a Pink and Pretty-ssel.
Szóval részben Kittynek köszönhetem a Barbie-rajongásomat.
Sokat gondolkodtam azon, hogyan őrizhetnénk meg
a Fekete Barbie Kitty által kedvelt tulajdonságait.
Minden tőlem telhetőt megtettem,
hogy kicsit modernizálva, de megmaradjanak a jellegzetességek.
- Remek munkát végeztél. - Köszi.
Amikor Kitty az áldását adta rá, annyira…
Nincs annál nagyobb elismerés.
Kitty öröksége előtt szerettem volna tisztelegni vele.
Hozzá kell tennem,
hogy ami a dizájneri aspektust illeti,
nehéz babákkal foglalkozó tervezőket találni.
Jelenleg nincs fekete dizájner a csapatban.
Pedig tudom, hogy ez nagyon fontos a vezetőségnek.
Ez egy lehetőség
számos fekete kislánynak
és kisfiúnak,
hogy megpróbálják elkészíteni
a saját fekete Barbie-jukat.
Bízom benne, hogy a jövőben is akadnak Kittyk, Stacey-k és Stephenek,
akik majd leteszik a névjegyüket.
Nagyon érdekes, hogy amikor fekete tervezők
készítik a fekete babákat,
akkor mindig nagyon változatosak
és rendkívül ötletesek.
Sokféle stílust és kinézetet adnak a babáknak,
ami nagyon izgalmas.
A legkevésbé sem tucatbabák.
Óriási műgonddal és kreativitással alkotják meg őket.
Mason Williams vagyok.
A Mattel sokszínűségi, befogadási
és esélyegyenlőségi részlegének főigazgatója vagyok.
Már közel 25 éve dolgozom a játékiparban.
Hatalmas büszkeséggel beszélek a Barbie-ról.
Nem mindent csináltunk tökéletesen,
ezért jó, hogy felhívták a figyelmet a problémákra.
Foglalkoznunk kellett a testképpel és hasonló dolgokkal.
A Mattel tervezői részlegén fekete dizájnerek is vannak,
de nem sokkal többen,
mint Kitty idején.
Miközben a vállalatok nőttek, mi nem növekedtünk exponenciálisan.
Nem lettünk többen.
JÁTÉKVÁSÁR
Nézzük csak meg a játékipar tervezői részlegeinek faji összetételét!
A feketék a leginkább alulreprezentáltak. Ez aligha lep meg bárkit.
Sokan nem tudják, hogy létezik ilyen szakma, hisz sosem hallottak róla.
Már 20 éve járok karriernapokra.
Mindig ezt írom a névtáblámra: „Mason, játékkészítő.”
Még most is így mutatkozom be.
A gyerekeknek látniuk kell,
hogy ilyen szakma is létezik.
Minél korábban be kell vonnunk a fiatalokat,
középiskolákkal, fekete egyetemekkel karöltve.
HOWARD EGYETEM
Fontos, hogy megmutassuk nekik, milyen képességekre és szakértelemre van szükség,
és hogy befektessünk a tehetségek kinevelésébe.
Egyszerűen csak bele kell vágni, már tegnap is késő lett volna.
Ez rettentő fontos.
Túl régóta hever parlagon a sok tehetség.
Tasja Kirkwood vagyok.
Globális fogyasztói trendeket vizsgálok a Mattelnél.
Egész nap gyerekekkel beszélgetek.
Az így szerzett adatokat csatornázzuk be a tervezésbe és fejlesztésbe,
ami ezen a területen rendkívül fontos.
A visszajelzés nagyon sokat számít.
Ez nemcsak a faji, de az ideológiai sokszínűségről is szól.
Mind másképp gondolkodunk, mások a tapasztalataink.
Nagyon fontos, hogy ezt az ideológiai sokszínűséget
a tervezés, a marketing, a stratégia is tükrözze.
Fel kell hívnunk a figyelmet ezekre a munkákra
és a potenciális hatásukra.
Hisz a fekete Barbie-knak is ez a lényege, nem?
Karrierlehetőségeket tártak fel, nekünk pedig ugyanezt kell tennünk.
Oké, csináljuk!
Ne hagyjuk parlagon heverni a tehetségeket!
Ez az egész azzal kezdődött,
hogy feltettem egy kérdést a nagynénémnek,
és nézzétek, meddig jutottunk!
Egy fekete Barbie-ból többtucatnyi lett,
amelyeket gyakran létező emberekről mintáztak,
ami szerintem fantasztikus.
Amikor megtudtam, hogy a Mattel keresett,
mert Barbie-t akarnak mintázni rólam,
lelkesen rábólintottam, csodálatosan hangzott.
Varázslatos érzés volt.
Amikor felhívtak, hogy elkészítenék a Barbie-hasonmásom,
egészen lázba jöttem.
Csodás érzés volt, hogy a részese lehetek valaminek,
ami a feketék számára azelőtt nem volt lehetséges.
Itt a Barbie-alteregóm. Potyogtak a könnyeim, amikor először megláttam.
Imádom ezt a csajt. Ő Shona, a babaénem.
Puccos Shondának hívom, mert nagyon ki van csípve.
Ez a második Barbie babám.
Ő az a balerina hercegnő,
akit a Disney-féle A diótörő és a négy birodalomban játszottam.
Engem is bevontak a folyamatba.
A produkciós cégemnek, a Shondalandnek fantasztikus a vezető tervezője,
Sandie Bailey-nek hívják.
Szóval Sandie tárgyalt a Mattellel arról, hogyan kellene kinéznie a babának.
Ha a tervet látva azt mondtam, „túl kicsi a segge”,
Sandie cukin tolmácsolta ezt a Mattelnek.
Első körben referenciaképeket küldtünk nekik.
Shondával kiválasztottunk öt-nyolc képet,
amelyen a frizuráját, az arckifejezését és a sminkjét is alkalmasnak érezte,
és szívesen viszontlátta volna a babán.
Azt akartam, hogy a baba
a tényleges külsőmet adja vissza,
nem egy tökéletesre retusált változatomat.
Kikötöttem, hogy a dereka vaskos legyen,
a melle pedig olyan, mint az enyém.
Az egyik inkább homokóra alakkal rendelkezett,
és a fenekük is más volt.
Ezt választottuk.
Elvileg engem szimbolizálna,
de emlékszem, a baba utolsó változatának
túl kicsi volt a melle.
Ragaszkodtam hozzá, hogy tömjék ki a melltartóját. Így is lett.
Gyerekkoromban azt mondták, túl vastag a lábam.
Mivel a lábam segített hozzá az olimpiai éremhez,
azt akartam, hogy a Barbie-mé is erős és izmos legyen.
Még egy Barbie-t mintáztak rólam, ami csodálatos.
Megkerestek azzal, hogy egy olyan babát szeretnének,
ami jobban tükrözi a foglalkozásom.
Neki professzionálisabb külsőt szántam.
A második Barbie lehetővé tette,
hogy a kislányok egy írót,
sőt, egy színes bőrű női írót láthassanak.
Csak azt az álmunkat valósíthatjuk meg, amit vizualizálni tudunk,
de ehhez valós mintákra van szükség.
A lányaimnak kizárólag fekete babákat veszek.
Sőt olyanokat, amelyeknek a haja is hasonlít az övékre,
hogy könnyebben azonosulhassanak velük.
Egy rasztás vagy afrós baba láttán már a szemük sem rebben.
Természetesnek veszik.
Már kerekesszékes Barbie is van, ami nagyszerű.
A megfelelő ábrázolás rendkívül fontos a mai világban.
Van egy hétéves kislányom.
A játék a világról és a közösségteremtésről szól.
Ezért többféle babája van, és mind más bőrszínű.
Szeretném, ha tudná, hogy nagyon sokféle ember létezik,
akik más-más nyelven beszélnek, és különböző nézeteket vallanak.
Számtalan módon hathat a világra.
Ez nagyon fellengzősen és túlzón hangzik,
de attól még igaz.
A gyerekek kicsi koruk óta tanulhatnak az elfogadásról,
a sokszínűségről,
arról, hogy többféle hajtípus vagy bőrszínárnyalat létezik, satöbbi.
Ha egy gyerek csak olyan babákat lát, amik úgy néznek ki, mint ő,
kevésbé lesz nyitott a világképe.
Ha a fehér ismerőseimnek gyereke születik,
tudhatják,
hogy fekete babát kapnak tőlem, vagy egy feketékről szóló könyvet.
Ahogy a fekete barátaim is.
Eddig csak pozitív visszajelzést kaptam.
Senki sem vágta hozzám a fekete babát. A gyerekek imádják.
De milyen hosszú út áll még előttünk?
A Barbie-világ sokszínűbb, mint valaha,
és szeretném azt hinni, hogy a gyerekkori önmagam
szívesen játszott volna ilyen Barbie-kkal.
3. RÉSZ: A FEKETE BARBIE JÖVŐJE
De nem hagyott nyugodni a kérdés, vajon tényleg elegendő-e a változás.
Amirah Saafir vagyok,
a kaliforniai egyetem gyermek- és ifjúsági tanszékének professzora,
és azzal foglalkozom, hogy a szituációs tényezők,
különösen az iskolai környezet hogy hatnak a fekete gyerekek identitástudatára.
A gyerekek véleményére voltunk kíváncsiak,
így megmutattunk nekik néhány mai Barbie-t,
és kérdéseket tettünk fel nekik.
Clarkék babakísérlete adta az ihletet,
de nem róla mintáztuk a tesztet.
Szándékosan nem a fekete kontra fehér témára összpontosítottunk,
inkább a Barbie-k sokszínűségéről kérdeztük őket.
Végül szakemberekkel beszélgettünk,
különböző területekben jártas kutatókkal,
hogy megpróbáljuk körbejárni, mit is jelent mindez.
Kezdhetjük?
Nézd, közeleg a vége már
Szerinted melyik a legcsinosabb?
Nekem a legcsinosabb…
Brooklyn.
- Brooklyn a legcsinibb? - Igen.
Miért pont ő?
Mert ő is fekete, mint mi.
Tényleg olyan a bőrszíne, mint a miénk. A fején találtad a szöget.
És különleges, mert tud gitározni.
Szerintetek melyik a legcsinosabb?
Ő.
Miért ő a legszebb?
- A ruhája miatt. - Tetszik a ruhája?
És mi az, ami még tetszik benne?
- A cipője. - Értem.
- Nagyon tetszik a ruhája. - Aha.
- Meg a haja is. - A haja is tetszik.
Tetszik a pólója és a táskája,
nagyon csini a cipője és a haja is.
Amikor a kedvenc Barbie-jukról beszélnek,
főleg a ruhájukat vagy a cipőjüket emlegetik,
de nem sok szó esik a bőrszínükről.
Érdekelne, hogy ti mit gondoltok erről.
Szerintetek ez mit jelent?
Hogyan gondolkodnak a rasszról, hogyan érzékelik?
Mennyire foglalkoztatja őket mint gyerekeket?
Én egy általános iskolában dolgozom…
ISKOLAIGAZGATÓ
és amikor bármilyen formában felmerül a rassz témája,
nem használják ezt a szót.
- Pontosan. - Sosem hallottam a szájukból.
A tantervben sem láttam,
inkább az etnikum és kultúra szavakat használjuk.
A felvételeken is olyan szavak hangzottak el,
mint a kultúra, etnikum, vallás.
Amiktől egyediek vagyunk.
Tudjátok, mit jelent az a szó, hogy „rassz”?
- Nem. - Nem?
- Nem. - Mit jelent?
Ez egy nagyon jó kérdés.
A rasszról nekem Barbie nyaklánca jut eszembe.
A strasszra gondolsz? Oké.
Amikor anyuval és apuval a rasszról beszélgettek,
mit szoktak mondani?
„Ne a külső alapján ítélj!”
És ez mit jelent?
Azt, hogy ne gúnyoljunk másokat.
A „rassz” szóról
mi jut az eszetekbe?
- A rasszizmus. - A rasszizmus jut eszedbe?
Mi az a rasszizmus?
Amikor az emberek elítélnek valakit a bőrszíne,
a külseje vagy a kultúrája miatt.
Nem feltétlenül ismerik a rassz szót.
- A rasszizmust viszont igen. - Aha.
Mit mond az anyukátok és apukátok arról, hogy feketék vagytok?
Azt, hogy legyek bátor, és hogy gyönyörű fekete királynőként gondoljak magamra.
Anyu szerint legyek büszke a fekete bőrömre,
és ha valaki, aki nem fekete, megkérdezi, hogy mi az a „feketelány-varázs”,
akkor válaszoljam azt, hogy úgysem értené.
Azt mondják,
legyek önmagam, akkor is, ha más vagyok, mint a többiek.
Mert én is ugyanúgy ember vagyok.
Azt mondják, a rendőröknek nem volna szabad szemétkedniük velünk,
meg leteperni minket a földre, ha nem csináltunk semmit.
Bár nem olyan szavakat használtak, mint mi, felnőttek,
tudták, hogy mi az a rassz.
Olyanokat mondtak, hogy „számítanak a fekete életek”, „feketelány-varázs”.
Tudják, hogy mi az a rassz,
de meg kell tanítanunk nekik a szavakat, amelyekkel beszélhetnek róla.
Ezek gyakran csak olyan szavak vagy frázisok, amelyeket hallanak,
de nem tükrözi a valóságukat, ahogy a környezetükben élőkét sem.
Mert ha mindenki egyenlő, és nem számít a bőrszín,
akkor miért ölik a rendőrök a feketéket az utcán?
Mi a Barbie szerepe abban, hogy ezt jobban megértsék?
Vajon a Barbie vagy a Mattel feladata,
hogy közelebb hozzák ezt a témát a gyerekekhez?
- Igen. - Szerinted igen?
Szerintem ez az egész társadalom felelőssége.
És úgy gondolom, több módja van annak,
hogy a Mattel
egyértelműsítse, egy-egy Barbie milyen rasszhoz,
etnikumhoz vagy kultúrához tartozik.
Van a Mattelnél egy olyan csapat,
amely a különbözőséggel és annak jegyeivel foglalkozik?
Szerintem ezt jó lenne tudni.
Ha változást akarunk, ahhoz nem elég egy ember.
Egy céltudatos csapat kell hozzá.
- Igen. - Egy kompetens csapat.
Melyik Barbie olyan, mint te?
- Ez a Barbie hasonlít rád? - Igen.
Szerintem ez egy kicsit hasonlít rám,
mert barna a haja és a szeme.
Miben hasonlítanak rád?
Néha én is így hátratűzöm a hajamat.
- Mert csini, és rasztája van, mint nekem. - Értem.
- Hasonlít az anyukádra? - Igen.
Miben?
Parókát hord. Szerintem paróka van rajta.
Egyik Barbie sem hasonlít rám.
Igazából rám sem.
Mi a szülők felelőssége, vagy épp a miénk, azon túl, hogy kitesszük őket ennek?
Én azt gondolom,
hogy a Barbie nem tud többet nyújtani nálunk. Nem igaz?
És ez a szülő és a Mattel felelőssége is.
Nem várom el a Barbie-tól,
hogy ellássa azt a feladatot,
ami a társadalomé, azaz a miénk lenne.
Szerintem végső soron
úgy érhető el a tényleges sokszínűség, egyenlőség és befogadás,
ha felszámoljuk az erőszakos intézményeket és struktúrákat,
valamint a kártékony babákat és hazug világukat,
amelyek a gyarmatosítás máig fennálló hagyatékai.
Amíg ezt nem valósítjuk meg, addig csak áltatjuk magunkat.
A lányom ötéves, és most épp egy nindzsahercegnő,
aki dinnyéket kaszabol.
Rengeteg Barbie-ja van, és óriási büszkeséggel tölt el,
hogy az ő szemében mindegyik egyenlő.
Mindenféle bőrszínű, hajú és testalkatú babánk van,
teljes a spektrum.
Erre büszke vagyok.
És amikor elnézem a lányomat játék közben,
látom, hogy egy gyereknek elsősorban maga a játék a fontos,
nem pedig az, hogy mivel játszik.
Lefogadom, hogy ha most megkérdeznénk 30 gyerektől,
hogyan néz ki a Barbie, 26 különböző leírást kapnánk.
Szerintetek melyik az igazi Barbie?
Ő az igazi Barbie?
Ő.
Miért ő az igazi Barbie?
A bőrszíne miatt.
- Mert szőke a haja. - Mert szőke?
Ő az igazi Barbie, őt pedig csak utána készítették,
hogy a fekete lányoknak is legyen saját Barbie-juk,
és ne csak fehér babákkal játsszanak.
Szeretek utánanézni dolgoknak, és egy videóban elmondták,
hogy ez volt az első Barbie.
Ha elmegyünk a boltba, ezt a Barbie-t látjuk meg először,
a reklámokban is ő szerepel.
Az egyik kérdés az volt, hogy melyik az igazi Barbie,
és mindenki a Malibu Barbie-ra mutatott, ugye?
Ez azt sugallta a számomra,
hogy Malibu áll a középpontban,
a többiek élete körülötte forog,
ez náluk a norma.
Azt az üzenetet közvetítik feléjük, hogy a klasszikus Malibu Barbie
a normális, az ideális, és olyannak kellene lenniük, mint ő.
Tisztában vannak vele, hogy a fekete,
a latino vagy az ázsiai Barbie
mind később jöttek, ők csak utólagos kiegészítők a számunkra.
A gyerekek azt szűrik le mindebből,
hogy a társadalmi ranglétra legalsó fokán a feketék vannak,
még ha ezt nem is tudják szavakba önteni,
hiszen ezt a hierarchiát tükrözik
még a játékaik is.
Ha választanom kellene,
erre a klasszikus Barbie-ra tippelnék,
mert neki saját műsora van.
Szerintem ő az eredeti Barbie,
mert amíg kint vártam, néztem a mesét,
és ez a Barbie jelent meg elsőként.
A Barbie-mesékben, amiket a lányom is néz, nem a fekete Barbie a főszereplő.
Semmit sem tudunk meg a fekete szereplőkről.
Még a családjukat sem ismerjük. Mellékszereplők, akik csak úgy vannak.
Ez azokra a viszonyokra emlékeztet,
amelyek az első fekete Barbie megjelenése előtt álltak fenn.
- Láttatok Barbie-filmet? - Igen.
- Igen?
Melyiket?
Én a kémeset,
az űröset
meg a simát.
Megnéztem a régi Life in the Dreamhouse-videókat.
Tényleg?
Igen, láttuk az egyik filmet.
Egy sellő Barbie volt benne, aki így nézett ki.
Nachelle Jackson vagyok,
ő pedig a lányom, Kayden.
A FEKETELÁNY-VARÁZSOS KAYDEN
Helló! Tizennégy éves vagyok.
Kényszerítettek, hogy babázzak.
Dehogy kényszerítettünk.
Volt egy időszak,
amikor megnéztünk egy csomó Barbie-filmet,
majd elmentünk a boltba, hogy vegyünk egy új Barbie-t.
Emlékszem, hogy rámutattam egy Barbie-ra a polcon:
„Nézd, itt egy fekete Barbie!”
De Kayden ellenkezett, és azt mondta,
hogy ez nem Barbie, mert Barbie nem fekete,
hanem fehér.
Több rassz is szerepelhetne a mesében,
mert általában csak az egyik kap főszerepet.
Akkor jött ki a sori, amikor már kicsit nagyobb voltam, úgy kilenc-tíz éves.
Tetszett, hogy fekete szereplő is van benne.
Talán azért nem hittem el, hogy Barbie fekete,
mert a fekete szereplő mindig csak egy barát volt.
Mint például Nikki vagy Christie.
Aydrea Walden vagyok, egy Los Angelesben élő író.
Valamennyire ismertem a Barbie Vloggert, mielőtt engem is bevontak.
Pár rész hozzám is eljutott.
Ismertem a Mattelt.
Dolgoztam nekik más műsorokon,
szóval jó volt a kapcsolatunk.
Aztán egy nap megkerestek azzal,
hogy reagálnunk kellene a 2020-as eseményekre.
Sziasztok!
Helló!
Egy hatalmas mozgalom zajlik épp.
Emberek milliói a világ minden táján
fellépnek a rasszizmus ellen,
mégpedig azért, mert már nagyon régóta
sokakkal igazságtalanul bánnak, vagy bántják őket a bőrszínük miatt.
Azt mondták, hogy Barbie-vlog-formátumban szeretnék,
és megkérdezték, hogy mi lenne az üzenetem.
Bár látszólag klassz az életem,
de az igazság az, hogy sok feketéhez hasonlóan én is
rendszeresen találkozom rasszista megnyilvánulásokkal.
Különös, hogy két ember ugyanabban a légtérben
teljesen más tapasztalattal bírhat a külseje miatt.
Erről akartam beszélni.
Barbie-val matricaárusító versenyt rendeztünk a strandon.
Szétváltunk, hogy minél több matricát adjunk el.
Csakhogy engem háromszor is megállítottak a biztonságiak.
Micsoda?
Ugyanazokat a kérdéseket ismételgették, és még anyut is felhívták.
Hát ezért adtam el olyan kevés matricát.
Azt hitték, rosszban sántikálok,
pedig ugyanazt csináltam, amit te.
Fogtunk pár velem megtörtént esetet,
tényleges, valós eseményeket,
és a közönség korához igazítva meséltük el őket.
Gyakran csinálok ilyet a munkám során: komoly, felnőtt problémákról
beszélek gyerekeknek úgy, hogy megértsék.
És ha ezt elmondom másoknak, általában elütik valamivel.
Például azt mondják, engedélyt kellett volna kiváltanom, hogy árulhassak.
De ez így nincs rendben.
Azért bánnak velem így, mert fekete vagyok, és rosszat feltételeznek rólam.
A hozzám hasonló fehéreket viszont nem kezelik így.
A videóban két barát számol be a tapasztalatairól.
Örülök, hogy sikerült megjelenítenünk
egy mindkettejük számára kellemetlen témát,
amellyel nehéz szembesülni.
Szerintem remek munkát végzett a csapat.
Elégedett vagyok a videóval.
Hogy van az a Dave Chappelle-vicc?
„Mit szól hozzá Ja Rule?”
Hát nem?
Most tényleg okoskodjak arról, hogy mit gondol Barbie a rasszizmusról?
Inkább…
kérdezzük meg Barbie-t!
Oké.
Hűha!
A kis fehér Barbie kiáll mellettünk. Király.
Remélem, beválik.
Ha a Barbie-ra felnéző fehér kislányok,
akik olyanok akarnak lenni, mint ő, odafigyelnének erre,
elkezdenének rámutatni a rasszizmusra,
és kiállnának a fekete vagy latino barátaik mellett,
vagy bárki mellett, aki más.
A videó talán segít felnyitni a szemüket.
Egyvalamit kifogásolok a videóban:
nem hangzott el benne, hogy ilyenkor mi a teendő.
Nem elég felismerni,
ha egy barátodat gúnyolják a pizsipartin,
tenni is kell valamit.
Engem egy icipicit elszomorít,
hogy a gyerekek nem lehetnek gyerekek.
Persze szükség van a fejtágításra, hisz fel kell készülniük a valóságra,
már egész fiatalon szembesülhetnek vele.
Ha ez a rövid kis videó segítene abban,
hogy az emberek kedvesebbek legyenek,
és kevésbé hajlamosak a rasszizmusra és a diszkriminációra,
az csodás lenne. Megtérülne az igyekezet.
Bámulatos, hogy ilyen fontos társadalmi kérdést feszegetnek.
Azok a gyerekek, akiknek nincsenek ilyen tapasztalataik,
tanulhatnak a videóból,
hisz otthon talán fel sem merül ez a téma.
De az első gondolatom az volt,
hogy mikor is beszélt ennyit a fekete lány a műsorban? Szerintem soha.
Néha benyög egy-egy szót, de egyértelműen csak másodhegedűs.
A változáshoz sok kis lépés szükséges.
Nem történik meg egyik napról a másikra.
De a Mattel komoly lépéseket tett.
A tavalyi Nagyváros, nagy álmok filmben a malibui Barbie Roberts
találkozik a brooklyni Barbie Robertsszel.
- A New York-i Brooklynból jöttél? - Van másik is?
Tök cuki volt az a film.
Szerepelt benne egy fehér és egy fekete Barbie.
Egy koliszobát kaptak.
Ez az én szobám.
Az én nevem van kiírva. Én vagyok Barbie.
Én vagyok Barbie!
- Mi a vezetékneved? - Roberts.
- Ugyanaz a nevünk? - Ugyanaz a nevünk?
Csúcs volt, amikor egymásba botlott
egy sötét bőrű és egy fehér Barbie,
akik ugyanazok,
csak a bőrszínük más.
Megnyílt a Barbie-multiverzum.
Egyesek progresszív lépésnek gondolják,
hogy Brooklyn végre bekerült egy Barbie-filmbe.
Mindegy, hogy jelenik meg. A puszta tény, hogy ott van, progresszívnek számít.
Pedig ha belegondolunk,
Brooklyn egy olyan lánnyal versenyez, akinek nincs keresnivalója a színpadon.
És rengeteg fekete nő nap mint nap hasonló helyzetbe csöppen.
Az volna progresszív, hogy esélyt kapott?
Annak ellenére, hogy a fehér lány teljesen inkompetens,
mégis egy kalap alá veszik…
Szökik a bőrönd!
…ez esetben egy túlképzett fekete nővel.
A balett mindent megold.
Egy színpadon versenyeznek,
amit egyesek progresszívnek vélnek, pedig közel sem az.
Nézd, közeleg a vége már
Bár döntetlennel ért véget, szerintem van benne valami leereszkedő.
Mintha a Mattel nem merte volna meglépni,
hogy az ügyes, tehetséges Brooklyn kerüljön ki győztesként.
Szerintem sok gyerek számára
ezek a Barbie-filmek és -videók továbbra sem elég befogadóak.
Sokan feltették a kérdést,
mi kell ahhoz, hogy egy fekete karakter,
egy latino karakter, egy ázsiai karakter
lehessen a történet főszereplője.
Afelé haladunk. Dolgozunk rajta.
Beemeltük a történetbe Barbie Robertset, mármint Brooklynt,
amivel nagy lépést tettünk előre.
A tavalyi film sikerének hála
Brooklyn saját kollekciót kap.
Egy egész univerzumot.
Továbbra is Malibu Barbie barátnője,
de egy világot építünk köré.
Brooklynnak saját Netflix-sorozata lesz,
babái,
és a közösségi jelenléte is megnő a vlogok révén.
Több teret kap.
A szülők még mindig azt kérik,
hogy egy nem fehér Barbie is lehessen főszereplő.
A Barbie-jelenségből sok kislány merít önbecsülést, óriási hatása van.
Egyre nagyobb sokszínűségre törekszünk.
Viszont nem szabad szem elől veszíteni,
hogy a tempó is számít.
Lassan, fokozatosan akarjuk bevezetni, a piaci hatásokat szemmel tartva,
nem durr bele a közepébe.
Ha nem is haladunk olyan tempóban, ahogy szeretnénk,
vagy ahogy egyesek elvárnák,
az sem gond, mert hiszem, hogy akkor sem fogunk megállni.
Ha sikerül legalább egy picit előbbre lépnünk,
én már azzal is elégedett leszek.
Szerintem nem lesz sikeres.
Miért nem?
Mert ez a világ…
- Nem akarom kimondani. - Mondd csak!
Ez a világ túlnyomórészt fehér.
A legtöbb sikeres ember pedig
fehér, nem?
És szerintem mivel a fehérek az elsődleges célközönség,
nem hiszem, hogy a fekete Barbie állhatna a történet középpontjában úgy,
hogy nem raknak mellé fehér karaktereket is.
Egyedül nem lehet főszereplő.
Bárcsak, de szerintem nem lesz olyan sikeres.
Szomorúan hallom,
hogy Kayden szerint nem lesz az önálló Brooklynnak akkora sikere,
csak mert nem fehér.
Ők a testvérem és az unokahúgom.
Meglep, hogy Kayden így látja a dolgot.
Valamit rosszul csinálunk, ha 2024-ben azt hiszik a gyerekek,
hogy a világ túlnyomórészt fehér.
Nagyon hosszú utat tettünk meg azóta, hogy nem voltak fekete babák.
Hát nem?
40 ÉV SZOLGÁLAT
Mesélj erről a könyvről!
A 70. évfordulóra készült.
Idéznek benne tőlem valamit.
„Hálás vagyok a Mattelnél eltöltött 44 évemért.
Nagyon boldog voltam.” Ez így igaz.
Kitty is itt lesz valahol.
- Ott. - „Kitty Black Perkins.
Az első fekete Barbie és a Holiday Barbie-kollekció megalkotója.”
„A munkám legjobb része, hogy az összes kislány imád,
amint megtudja, mivel foglalkozom.”
Itt is van.
IDŐVONAL
Lássuk csak!
Mint tudjuk, 1980-ban született meg a Fekete Barbie.
- 1982-ben. - 1980-ban.
- Mutasd! Nem említik a Fekete Barbie-t? - Nem.
Csak hogy a határokat feszegetik.
Na és a Fekete Barbie smafu?
Ezek szerint.
Szomorú, hogy a Fekete Barbie nem számít határfeszegetésnek.
- Hát látod. - Kár.
Bezzeg a Holiday Barbie!
A film készítése közben
gyakran eszembe jutott a kis Lagueria,
az a félénk, halk szavú, fekete texasi kislány, aki voltam.
Vajon mit adott volna neki ez a dokumentumfilm?
Biztosan megihlette volna, hisz a nagynénjéhez hasonlóan
ő is nehéz kérdéseket akart feltenni,
és utat mutatni az eljövendő nemzedékeknek.
Shondához hasonlóan ő is érezte, hogy elsőnek lenni nehéz, de nem hátrált meg.
Ahogy Mistynek, neki is egyfajta lázadásnak tűnt
egy olyan narratíváról beszélni,
amelynek sokak szerint nem is képezi részét.
És mint Kitty és Stacey, ő is látta, hogy hiányzik valami.
Valakinek el kell mesélnie a fekete Barbie történetét,
hogy beemelje a köztudatba,
mert a fekete Barbie fontos,
és a története számít.
Mint látjátok,
megtaláltam a küldetésem a film készítése közben.
Remélem, titeket is megihlet.
Szerintem az ilyen filmek nagyon fontosak.
Megörökítik, amit elértünk.
Meggyőződésem, hogy mindent a Fekete Barbie-nak köszönhetünk.
Szeretném, ha mindenki tudná, hogy a Fekete Barbie én vagyok.
A személyiségemet tükrözi, és szívem-lelkem beletettem.
Azt hiszem, legalább egy kis örömöt
tudtam szerezni a babáimmal játszó kislányoknak,
és a kreativitásomat, ami Isten ajándéka,
jóra használtam.
Nagyon hálás vagyok azért, hogy a Barbie rálépett a haladás útjára.
Ugyanakkor azt is tudom, hogy ez nagyrészt a Fekete Barbie-nak köszönhető.
Nagyon büszke vagyok azokra a fekete nőkre,
akik kiálltak a mindannyiunk számára fontos dolgok mellett,
és nem hagyták, hogy elhallgattassák őket.
Iszonyúan nehéz lehetett.
Nagyon izgatott vagyok,
és minden elismerésem azoké, akik küzdöttek a Fekete Barbie-ért.
Nagyon hálás vagyok az ebből fakadó eredményekért.
Szóval már nem rühellem a babákat.
Örülök, hogy megismerhettem a történetüket, mert imádom,
ahogy a fekete nők felemelkednek, és támogatják egymást.
Ez a három nő,
Kitty, Stacey és Beulah Mae Mitchell nénikém
összefogtak,
mert úgy érezték, cselekedniük kell, ha változást akarnak.
Mi már csak ilyenek vagyunk.
Ők voltak az elsők, de nem az utolsók,
hisz átadták nekem a stafétát.
Én is hiányoltam valamit,
ezért összeállítottam egy remek csapatot,
hogy a Fekete Barbie végre a saját története hőse lehessen.
2011–2024: 13 ÉVIG KÉSZÜLT A FEKETE BARBIE
FEKETE BARBIE
A MATTEL HOZZÁFŰZNIVALÓJA:
2016 ÓTA A BARBIE A LEGVÁLTOZATOSABB BABA A PIACON.
BROOKLYN BARBIE MINDENHOL MALIBU BARBIE EGYENRANGÚ TÁRSA.
A FLIP PROGRAM GYAKORNOKI HELYET BIZTOSÍT FEKETE DIÁKOKNAK.
HÁRMAN AZÓTA ÁLLANDÓ MUNKATÁRSAINKKÁ VÁLTAK.
A MATTEL AZ OTIS EGYETEM JÁTÉKTERVEZŐIVEL IS EGYÜTTMŰKÖDIK.
BILL ÉS KITTY EGY ÚJ BARBIE-N DOLGOZNAK, AMI 2025-BEN JELENIK MEG.
Örömmel tölt el, hogy ilyen sokszínű ez a stáb.
Amikor évekkel ezelőtt beléptem a politikába,
nem láttam ilyen sokszínűséget.
A sminkesek nem tudták, milyen szín áll jól nekem.
Fehér emberek álltak a kamerák mögött,
és csak róluk készültek interjúk.
Rengeteget változott a szórakoztatóipar.
Nagyon örülök nektek. Imádom ezt a sokszínűséget.
Köszönöm a meghívást.
Szeretnél Barbie lenni?
Mintha már lett volna erről szó jó pár éve.
Hol a baba?
Karen lelkesen bólogat.
Nagyon klassz lenne.
Szerintem megérdemelné.
Ráadásul sokat jelentene
az Y generációs, fiatal fekete nőknek, akik Maxine néniként ismerik,
ha látnák a nevét egy Barbie-n.
Fantasztikus lenne.
Mutatkozz be! Vesz a kamera.
Nem tudtam, hogy vesztek.
Karen Waters vagyok, ő pedig az anyukám.
- Barbie-nak kéne lennie. - Bizony.
- Hallod, Mattel? - Hallod, Mattel?
Hallgassatok a lányára!
Egyszer majd piacra dobnak
egy matróna Barbie-t is.
A feliratot fordította: Somogyi Tímea
A KIS LAGUERIA ÉS A BENNÜNK REJLŐ GYERMEKEK SZÁMÁRA