Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Майка ми вярва, че сънищата разкриват бъдещето.
За да предотвратиш кошмар, го разкажи на водата.
След церемонията по годежа ми сънувах Мавзолея на Али.
Хората се молеха, животът си течеше нормално.
Изведнъж удари мълния.
Пекарите носеха хляб в ковчези.
Изведнъж от небето заваляха камъни.
Когато се събудих, разказах съня си на дъжда.
О, камиларю,
забави ход,
ти носиш душата ми.
Тя сграбчи сърцето ми
и го отнесе далеч.
Зестрата зависи от това колко може да плати съпругът.
Сумата не е определена от шериата.
Сгодихме се, след като две години бяхме влюбени.
На церемонията той стоеше при мъжете,
а аз - при жените.
- Искаш ли я, приемаш ли я? - Искам я, приемам я.
14-и АВГУСТ, 2021 Г.: ЦЕРЕМОНИЯ ПО ГОДЕЖА НА ЗАХРА И ОМИД
ОМИД ДЖАНМ
ПО-КЪСНО ВЕЧЕРTА
Долу талибаните!
Да живее Афганистан!
15-и АВГУСТ, 2021 Г.: ТАЛИБАНИТЕ ВЛИЗАТ В КАБУЛ
Аллах Aкбар!
- Снимай клип! - Снимам!
Има стотици ислямски военни.
Обградили са ни от четири страни.
Ние сме само 12 жени.
Но вече се противопоставяме.
Казах ти да не ми звъниш, снимам клип.
Няма ток, нали?
ЗАХРА - ЗЪБОЛЕКАР
Генераторът не работи.
Досега талибаните не притесняваха лекарите.
Но току-що ми наредиха да си махна табелата с името от клиниката.
Дано не се наложи да затворя кабинета си.
Къде ми е маската?
Д-Р ЗАХРА МОХАМАДИ - ДЕНТАЛНИ ИМПЛАНТИ
Пийте вода със стайна температура няколко дни.
После елате пак.
Джамийл, погледни.
Тук сме от шест часа вчера...
Дай да си видя лицето.
ТАРАНОМ - АКТИВИСТ
Чакаме на летището от шест часа вчера.
Опитахме много изходи, но не успяхме да преминем.
Бог да ни е на помощ.
Бяхме 30-40 души.
Половината се прибраха.
Останалите все още се държим.
Бог да е с нас.
Внимавайте, вие двамата!
Ще ви остане вълнуващ спомен.
Вие сте само деца.
РАХЕЛА - АКТИВИСТ
Рахела, Зохра, Фарзана, Мина и аз.
А тук са мъжете. Сами...
Погледни ме, скъпи Джамийл!
Все още чакаме.
Опитахме всички изходи, но без успех.
Това е изход 1, има много хора.
За съжаление, използват сълзотворен газ.
Все още има много хаос, експлозии...
Ето един потиснат и превзет град.
Кабул.
ШАРИФА - ДЪРЖ. СЛУЖИТЕЛ
Миналият месец махнаха знамето на Афганистан от кабинета ми.
Бях принудена да остана у дома.
Демонстрацията беше спряна
от Министерството за целомъдрие и грях.
Докато трима талибани ме биеха жестоко,
другите момичета се намесиха.
Развиках се на талибана.
Сега сме пръснати по таксита.
ДЕНТАЛНА КЛИНИКА - ДИПЛОМИРАН СТОМАТОЛОГ
Tабелата е вътре.
Д-Р МОХАМАДИ - СТОМАТОЛОГ
Нека е обърната към улицата.
Ще направя каквото кажеш.
Завари я достатъчно силно,
за да не я съборят вятърът и дъждът.
Ще се приготвя.
Какво друго ти трябва?
Спокойно, след малко се връщам.
Моля те, върни се възможно най-скоро.
Работа, хляб, образование.
В момента талибаните заповядаха на жените да си останат у дома.
Предупредиха ни да не протестираме, иначе ще ни арестуват.
Но ние няма да мълчим.
Ще надигнем глас за жените, които вече са в затвора.
Какво да напиша?
Ръката ме боли, не мога да пиша.
Освободете протестиращите момичета.
Чакай, посланието е...
Да напишем: "Спрете арестите!".
Всеки гражданин има право на съдебен процес.
Д-Р МОХАМАДИ - ДИЗАЙНЕР НА УСМИВКИ
Когато с Омид ходим на лъскави ресторанти и са празни...
...той казва да се преструвам, че сме в Лондон.
Когато излезем навън, сме обратно в Афганистан.
Напоследък единственото ми щастие е да уча майка ми да чете
и да помагам на брат ми в учението.
- Написа ли го? - Да.
През 2019 г. "Вашингтон Поуст" пусна
част от засекретени документи за американското присъствие в Афганистан,
известни като "Афганистанските доклади".
Разбираш ли го?
Неясната атмосфера в Афганистан
беше най-добрата възможност за американските компании
да завземат голяма част от американското финансиране.
"Фокс Нюз" нарече това извънредни приходи.
- Каква е тази дума? - Пише, че интернет...
Интернет се продава в хиляди магазини в Обединеното кралство.
Мисля, че пише, че нищо не се развива по-бързо от интернет?
Тук не бива да има празно място. Започни отначало.
Внимавай по улиците.
Талибаните арестуват момичета.
Нищо не проработи.
Пробвахме всеки изход, но никъде не ни пропуснаха.
Не приеха документите, които им показахме.
Трябва да останем и да се борим. Нямаме друг избор в момента.
Образование, работа, свобода!
Моля ви, не ме бийте...
В днешната демонстрация участваха жени по своя воля...
ПОТЪПКВАНЕ НА ЖЕНИТЕ = ПОТЪПКВАНЕ НА ПРАВАТА
...събрани да протестират срещу затварянето на училищата
и забраната за работа на учителите.
За съжаление, протестът прерасна в насилие.
Но всички жени останаха заедно.
Долу терористите!
В момента момичетата, които са в 12-и клас,
трябва да си останат у дома.
Те мечтаеха да станат лекари, инженери, учители.
Да служат на родината си.
Трагично е, че момичетата ни са закотвени у дома.
Те имаха мечти!
ИМАМЕ ПРАВО НА ОБРАЗОВАНИЕ И РАБОТА
Работа, хляб, образование!
Долу бедността и мизерията!
Не политизирайте образованието!
Моля ви, аз съм журналист, журналист съм!
Има толкова много несправедливи ограничения,
не ни позволяват да правим демонстрации както подобава.
От началото на мисията ни
искат да ни спрат
с камшици и пръчки в ръцете си.
Както виждате, няколко журналисти бяха пребити.
Момичета, насам.
Влизай в колата веднага! Влизай!
Той говори на теб, влизай в колата!
Няма!
Накарай я да влезе в колата!
- Отиваме в полицията. - Къде?
Добре, и после какво?
- Да тероризирате жени ли дойдохте? - Млъкни!
Имате се за силни?
Kазах да мълчиш. Ще те убия още сега!
Тогава ела и ме убий!
Нищо няма да ми направи!
Няма да го направиш!
Защо затворихте университета?
Млъкни или ще те убия.
Тогава ме убий! Затворихте училищата,
по-добре ме убий!
Успокойте се.
Успокойте се, беше заповед на началнкика на полицията.
Арестувате ни и се имате за силни?
Отчаяно искате да властвате над нас.
Арестът на протестиращи жени от талибаните напоследък...
Вчера група момичета маршируваха по улиците на Кабул
и държаха плакати с искания за работни места
и финансова независимост за жените.
Хората са много притеснени за състоянието
на арестуваните жени.
Горедея се с момичетата, които участват в демонстрациите.
Но не мога да се присъединя, майка ми няма да разреши.
Почти съм готова.
Къде са ми обувките?
Аз ги бях обула, тук са.
Днес е по-топло, нали?
Ела да ме снимаш, скучно ми е вкъщи.
Да гледам от покрива,
е тъжно решение за всичките ми копнежи.
Уморена съм от ситуацията.
Липсва ми всичко, което имах.
Липсват ми пътуванията ни.
Нямаме право да работим.
Нямаме право да учим.
Всичко ми беше отнето.
От жените,
от съмишлениците ми в борбата и пътуванията.
Напоследък само идвам на покрива и се връщам обратно вкъщи.
"Проклинам лошото настроение, лошата година и самотата.
И мъчителната пролет, къде си ти без мен?"
Ще ме снимаш ли?
Не мога да остана тук.
Налага се да отида в Пакистан.
От момента, в който пристигна, ще снимам живота си.
Всяка секунда.
Нека историята да помни, че някога
беше извършена такава жестокост срещу жените в Афганистан.
Пред очите на Обединените нации.
Пред всички организации за човешки права, пред света.
Пред държави, които отричат коравосърдечността
и настояват за демокрация.
Жените в Афганистан станаха политическа жертва.
Нямам избор, освен да бягам.
Здравейте...
Виждате равнини, пустиня и тръстика.
Това е убежище, където живеем.
Това е сградата, в която живеем.
Има 10-12 стаи,
всяка стая побира около 3, 4, 5, 10 души.
Тук беше пълно с тръстика
и имаше повeче змии и чакали, отколкото си представяте.
Започват да вият в 22.00 ч.
През последните два дни
запалиха огън в околността, за да изгорят тръстиката.
Тук, както виждате, горят тръстиката,
за да прогонят животните.
Нямаме пералня и дрехите ни още са мръсни.
Нямаме кана за топла вода.
Нямаме телевизор.
Донесоха един, но беше развален, и го хвърлиха.
Няма лекар.
Цяла сутрин се оплаквам,
но никой не ни помага.
Имам ужасен зъбобол, много ме боли.
- Здрасти, как си? - Добре съм, благодаря.
Всичко стана много скъпо, а приходите са много ниски.
Така е.
Някои казват, че ще има война,
други - че ще има ново правителство.
Всички имат различни прогнози.
- Няма край. - Няма край.
Няма край за хазарския народ.
Не може да слушате музика в колата.
Жена не може да хваща такси сама.
Майка ми винаги се тревожи за мен,
но искам да съм активна,
да ме забележат.
Затова отидох да раздавам храна...
...с приятелите си.
Госпожо, не са ви повикали, моля да изчакате.
Ще ме намерите ли, ако ме повикат?
Да, ще ви намеря, ако ви повикат.
Кой друг е тук?
Сорая.
Отидете отзад, ще ви повикат.
Защо напускаш страната?
Животът ни е застрашрен, но ти носиш маска.
Защо напускаш?
Страхувам се, че някой ден ще разберат,
че съм от вашия отбор.
Това ме плаши.
Образованието е наше право!
Всяхте сред нас ужас, вместо безопасност.
Не искаме да имаме нищо общо с вас!
СВОБОДА ЗА АФГАНИСТАН
Демонстрантите протестират пред Министерството на финансите,
но репортерите, които бяха там да отразят протеста,
се сблъскаха с жестокостта на талибаните.
Тук сме, както винаги, за да искаме справедливост.
Искаме женските училища да отворят отново,
както и Министерството по женските въпроси.
Но днес имаме друга цел,
да подчертаем ужасните икономически условия около нас.
- Г-жо Мохамади? - Да, скъпи.
Какво готвиш най-добре?
Толкова съм заета, че нямам време да готвя.
А какво най-много обичаш да готвиш?
Не че се хваля, но мога да готвя всичко.
Не всеки е достатъчно смел
да рискува живота си, опълчвайки се на тероризма.
Бориш се, въпреки че те заплашиха?
Да, заплашиха ме.
Отказахме се от живота си, искайки справедливост.
Бихме жертвали живота си за тази държава и народа й.
Въпреки че семейството ми не ми позволи,
аз се опълчих без страх срещу новия режим.
Поисках права, които афганистанските жени не искат
дори от собствените си бащи или братя.
Афганистанските жени първо са потискани у дома
от бащите, братята и съпрузите си.
Това са улиците на Пакистан.
А това са джоги.
Това е прощалното парти на Рахела и Марям.
Ще заминават за Испания
със Сахар и Бакташ.
Поканиха всички
на прощалното си парти.
Момичета, не вдигайте шум в клиниката,
имаме ограничения.
Какво става? Какъв е този шум?
Искате да ни намерят ли?
Колко ще платите?
Къде да седна? Не се побирам.
Седнете две по две.
Фотоапаратът твой ли е?
Снимат документален филм за г-жа Сахра Мани.
Няма проблем.
Не се тревожете.
Събираме се тук от различни активистки групи.
Запознахме се, след като талибаните дойдоха на власт,
докато протестирахме срещу новия режим.
Не се познавахме преди това.
Борбата за права ни сближи.
Жена, която се ползваше с облагите на името ни
изведе цялото си семейство от страната
и сега лобира за официално признаване на талибаните.
Защо да бъдат признати?
Казват, че талибаните са истината в Афганистан,
истина, която да толерираме.
Кзват, че организацията ни е хаотична, но не е така.
Разнообразна е. Имаме поети и писатели.
Даваме на всички възможност да изразязт мнението си
по време на протестите.
Носим цветни дрехи, слагаме си парфюм и ботуши на токчета.
Дишаме свободно и се забавляваме в парка.
Дами, може ли да се изкажа?
УАХИДА - ПИСАТЕЛ
Разговарях с една жена,
която каза, че трябва да пишем собствената си история.
Това много ми повлия.
Искам да основа библиотека,
за да насърча жените да станат писатели,
да описват собствените си истории.
Мисля, че светът все още не ни оценява адекватно.
Този път всички трябва първо да приемат,
че жените ще обърнат страницата на тази революция.
И че тази революция е гражданска.
Защо? Защото другите революции, които разчитаха на власт,
оръжия, наисилие, военни действия и убийства, нямаха успех.
Опитваме се да въведем гражданска революция.
Революция на мисълта, с участието на младите
и с взаимна приемственост.
- Здрасти, как си? - Добре дошла.
Добре ли си?
Радвам се, че си тук.
И аз.
Как си, добре ли си? Моля те, не ставай.
Какво става? Донесе ли музиката?
Кълна се, че я свалих, но забравих да я донеса.
В ограниченото общество на Афганистан
жените винаги са жертви.
Новият режим опита да анулира брака на Шарифа,
защото тя работеше.
Попитаха защо тя работи.
Посочиха ли защо не бива да работи?
Трябва да са споменали причина?
Жените трябва да работят и учат,
не е правилно просто да стоят у дома, забулелни под хиджаба.
Всичко върви назад.
Съпругът й каза, че няма да подаде молба за развод.
Че тя трябва да стои вкъщи,
докато косата й побелее като зъбите й.
Някои жени цяла вечност чакат
мъже, които ги изоставят.
В Афганистан жените са роби.
Пералнята е повредена от прекомерна употреба.
Мръсното пране се трупа от почти два месеца.
Обикновено си пера дрехите и ги простирам да съхнат.
Тук има диво куче,
което сигурно ще ни изяде, ако го пуснат.
Нашият ред няма да дойде
поне още месец.
Времето е ужасно и не можем да перем на ръка навън.
Прекалено студено е.
"Онзи ден някой създаде Фейсбук профил от мое име.
Във фалшивия профил бяха публикувани клевети за мен
и бяха използвани мои лични снимки,
заснети по време на груповите срещи.
Напоследък се чувствам обезверена.
Бях тиха и неактивна в групата.
Момичетата се опитаха да разберат кой стои зад профила, за да го хакнат.
Накрая разбраха, но измамникът направи друг профил
и използва снимките, които бях заснела с френските репортери.
Заплашиха ме.
Сега се притеснявам какво може да стане.
Тази поредица от фалшиви профили
може да създаде погрешна представа за мен.
Благодарна съм за всяка от сестрите,
която се застъпи за мен и ми съчувстваше".
КАТУЛ - БИВША УЧИТЕЛКА
Не искам никога да съм далеч от вас, никога.
В дома ми има талибан.
Вече ви казах, в дома ми има талибан.
Мога да ви покажа
колко лошо ме е бил.
Жените в затвора не са бити колкото мен.
Аз съм просто човек, колко още мога да понеса?
Денем се боря, нощем ме бият.
Настоявам за свобода за всички жени,
защото аз самата съм измъчвана.
Занесоха снимката ми в магазина и казаха:
"Имаме работа с тази жена".
Не се тревожи, всичко ще е наред. Ти си боец.
Догодина ще сме президенти.
Имам приятелки бойци.
За мен Бог е на първо място и после сте вие.
Довиждане, бъди внимателна.
Хляб...
Свобода...
Добре е. Да си вървим, остави го така.
ХЛЯБ, РАБОТА, СВОБОДА
Десетки жени протестираха
срещу икономическия срив и бедността.
Те искат Ислямското емирство да предприеме мерки
за работата им в политическата администрация,
да имат достъп до икономически дейности
и жените да продължат да учат.
Днешната демонстрация беше заради безпомощността ни.
Жените нямат право да работят
и да печелят пари...
Сложи ли масата? Постла ли покривката?
Изми ли си ръцете?
Ситуацията стана ужасна, трябва да се присъединя към момичетата.
Ще се измъкна против волята на родителите ми.
Ще пазарим за нощта на Ялда.
Събрахме всички пари в шапка.
Около сто долара, което прави 20 афгани.
- Какво искате да купите? - Четири килограма нар.
Ние сме 35, затова ни трябват пет килограма.
По дяволите, нямат никакви ядки!
Какво искате да купите? Тук няма много опции.
Всички имахме планове за нощта на Ялда.
Винаги сме уважавали нощта на Ялда.
Но сега сме бежанци, пръснати по света.
ЧЕСТИТА НОЩ НА ЯЛДА!
Никога няма да освободим онези, които оскверниха ислямския хиджаб.
ЖЕНИТЕ ИМАТ ПРАВО НА ГЛАС И ОБРАЗОВАНИЕ.
Когато талибаните разбиха ключалката и отвориха вратата,
момичето счупи стъклото на терасата
и скочи.
Помощ!
Талибаните са в дома ми и сестрите ми са там!
ТАМАНА - АКТИВИСТ
Не искаме да отворим вратата!
Ако искате да поговорим, моля, елате утре.
Не може тази вечер да доближавате момичетата.
Не искаме да отворим вратата!
Помощ, помощ!
Никога няма да простим на онези...
...които оскверниха хиджаба.
Гледаме на тях като на проститутки.
Сигурно ще заснемат клип с Тамана
и ще я принудят да каже, че всичко е било недоразумение.
Имате ли някакви болкоуспокояващи?
#ПОДКРЕПЕТЕ ЖЕНИТЕ В АФГАНИСТАН
Радвам се, че най-накрая
представлявам гласовете на жените.
Може ли да напишеш тези изречения?
Пиша: "Подкрепете жените".
Дръжте си ръцете така.
Подкрепете жените в Афганистан.
Кажете го заедно още веднъж.
Подкрепете жените в Афганистан.
#ПОДКРЕПЕТЕ ЖЕНИТЕ В АФГАНИСТАН
Да напиша "къде е" или "къде са"?
КЪДЕ СА ТАМАНА И СЕСТРИТЕ Й?
Всяка от нас представлява всички ни.
Освободете заложниците, разбийте невежеството.
Къде са Тамана и сестра й Парвана?
Свалете си маските, сега ще се снимаме.
Това снимка ли е?
Да направим снимка.
НЕ БЪДЕТЕ ГЛУПАВИ, ОСВОБОДЕТЕ АРЕСТУВАНИТЕ ЖЕНИ
Най-накрая, наш ред е.
Идвам тук от много дни, никога не е удобен момент.
Сега е моят ред да си пера дрехите.
Изпрах си дрехите и ги изстисках,
защото навън е много студено.
Също така вали.
Ще ги занеса в стаята ми.
Зарифа Саланджи се върна в Афганистан.
Казах ви, че някои жени подркепят талибаните,
и не ми повярвахте.
Ще дойдеш ли пак вкъщи?
Днес си отивам в моята къща.
Къде ми е якето?
Остани в нашата къща, навън е опасно.
Тъй като талибаните издирват жени активисти,
ще остана у нас една нощ и на следващата - у вас.
После при Лейла.
Чао, миличка.
Скъпа Шарзад, чао-чао.
Заключете вратите. Не отваряйте на никого.
Ако някой попита за леля ви Захра Мохамади,
кажете, че не я познавате.
Ако някой ви пита в училище, не бива да казвате нищо.
Не съм си купила никакви нови дрехи.
Всичките ми дрехи са от Кабул.
Ако някога стана надменна, ще си спомня за този момент.
Когато имах само 20 афгани.
Няма да забравя.
Както и 5-те долара, които запазих, за късмет.
От пет месеца съм в Пакистан.
Семейството ми остана в Кабул.
Голяма част от болката ми се дължи на това...
...че бях принудена да изоставя живота си.
Болката да си бежанец. Да си пленник.
Бездомен, беден.
Противоречието около приятелките ми.
Болката от това да изгубиш родната си земя.
Болката от това, че семейството ти е в ръцете
на най-покварените хора на земята.
Всичко това е прекалено.
ИСКАМЕ СВОБОДА НА СЛОВОТО
ИСКАМЕ ПРАВА ЗА ЖЕНИТЕ
НАСТОЯВАМЕ ЗА ПРАВА НА ЖЕНИТЕ И ДЕЦАТА
Колко лозунга отпечата?
Дванайсет.
Днес имаме демонстрация зад Министерството по женските въпроси.
Снощи талибаните ми се обадиха.
Питаха ме за името ми и дали ще отменя протестите.
Казах им, че не съм отговорна за всяко събиране.
Те казаха, че съм отговорна за терористичните атаки
и че трябва да отменя протеста.
Казах, че не съм отоговорна.
Един ми каза: "До утре в 13.00 ч.".
Питах: "Заплашваш ли ме? Ще ме убиеш ли?".
Той каза: "Ще видиш."
Питах: "Защо звъниш?". Каза: "Знаем за теб".
Записвам това видео, за да знаете, че ако нещо ми се случи,
Ислямското емирство е виновно.
Ние сме образоавано поколение, затова се страхуват от нас!
БЕЗ СЪВЕСТ И С ПАМУК В УШИТЕ
Борим се за химикала. Борим се против невежеството.
Не сме жените от преди 20 години.
Ние сме образовани жени и няма да мълчим.
Следващият афганистански президент ще е жена.
Днес те ни потискат.
Страх ги е, въпреки празните ни ръце.
Искаме свобода, искаме работа, искаме свобода, искаме хляб!
Работа, хляб, свобода!
ГЛАСЪТ НА ДЖАЛАЛ ОТЕКВА СРЕД ХОРАТА
Дойдохме на демонстрация.
Разбира се, талибаните са тук, въоръжени.
Обкръжили са ни и блокират протеста ни.
Ситуацията е зле. Специалните части са тук.
Блокират ни.
Пръскат със сълзотворен газ, ще ни заслепят.
Захра?
Вчера имаше апокалипсис в Кабул.
Д-р Захра Мохамади беше арестувана.
Още седем момичета бяха арестувани,
в допълнение към 12-те, които арестуваха преди три дни.
Преди три дни 40 момичета опитаха да избягат от убежище.
Някои се измъкнаха, но талибаните задържаха 12 от тях.
Нека Бог да е с тях, не може да се вярва на тези диваци.
Не знаеш какво ще направят на младо момиче.
Бог да им е на помощ.
Навсякъде има облаци, мъгла и дъжд.
Днес някои хлапета си тръгнаха.
Марджам, Сахар, Бакташ, Разма и Рахела.
Сърцето ми се скъса за хиляден път.
Откакто Кабул падна, всеки ден изпитваме това нещастие.
Повръща ми се от тази стая.
Не съм мислела, че ще ми липсват толкова.
Те потъпкаха народа ми, един по един.
Убиха ни в момента, в който иззеха ресурсите ни.
За една нощ мечтите ни се превърнаха в прах.
Всяка секунда изпитваме агония,
защото напуснахме родината си.
Мястото ни не е тук, не можем да поискаме нищо.
Няма смисъл да си купуваме нещо,
защото не знаем колко можем да вземем с нас.
Нямамe нищо. Много е трудно.
Имах малко приятелки и всички тръгнаха тази вечер.
Ако талибаните претърсят дома ми, докато съм там...
...не ми се мисли.
Затова не искам вече да стоя вкъщи,
за да не дойдат да търсят.
Страхувам се.
Преди няколко дни едно момиче беше убито на улицата.
Нали?
Не е ли страшно?
Планирах да напусна страната, за да уча.
Със стипендия.
През коя година?
Повечето хора в Афганистан си вадят паспорти да пътуват в чужбина,
а аз си извадих моя да уча в чужбина.
Кога беше?
През 2020 г., в края на 2020 г.
Жената, която ми вадеше паспорта,
ме предупреди да не използвам такава снимка.
Каза, че ако талибаните се върнат, ще имам неприятности.
Не мога да кажа на семейството си, че участвам в протести.
Майка ми ще ме изрита от вкъщи
и после къде ще отида, предвид обястоятелствата?
Напоследък талибаните не позволяват на жените да излизат без придружител.
Не е човешко да потискате афганистанските жени.
Няма да ни сплашите, за да мълчим.
Те не могат да заглушат гласовете ни.
Подкрепяме всички гласове, които се надигат във всяка точка на Афганистан.
Освободете Захра Мохамади!
Затвориха всички основни училища за момичета и никой не каза нищо.
Затвориха университетите за момичета.
Забраниха образованието за момичета.
Нямаме друг вариант освен самоубийство.
Долу талибаните!
Вие сте чудовища!
Имаме право на образование,
няма да отстъпим!
СВОБОДАТА Е РОЖДЕНО ПРАВО НА ВСЯКА ЖЕНА
Шарифа, да вървим. Достатъчно!
Шарифа, да вървим.
Обичам те, мила сестричке.
Много ли те биха?
Слава богу, че си у дома.
Слава богу, слава богу.
Трябва да седна за минута.
Видях Тамана, посинили са я.
- С очите си ли я видя? - Пребили са Тамана.
Когато Тамана ме прегърна, я погледнах и казах:
"Къде съм те виждала?". И осъзнах, че е тя.
Видях Парвана. Морсал беше освободена с мен.
Слава богу, слава богу.
Защо държат Тамана и Парвана?
Много са ги били.
- Теб много ли те биха? - Не, никой не ме е удрял.
Момичетата са от Панджшир.
Може би защото са от Панджшир.
Искаме талибаните да напуснат страната ни.
Искам това да е просто лош сън.
Един ден да се събудя и да видя нашето знаме
и нашата полиция по улиците.
Да живее Афганистан!
Освободете Тамана и Парвана!
Работа, хляб, образование!
Искаме талибаните да умрат!
Искаме училищата за момичета и жени да отворят пак!
Работа, хляб, образование!
Целта на момичетата не е да кажат, че не искат хиджаб. Искаме го.
Но хиджаб не е чадор.
Хиджаб показва ръцете и краката ни.
Това ли е причната за ареста на Тамана и Парвана Ариана?
Стига! Уморихме се!
Талибаните нарушават човешките права!
Справедливост! Писна ни от престъпленията ви!
Не се страхувайте, заедно сме.
В неправилната вена е.
Не е вътре.
Моля те, спри. Спри! Боли ме.
БАЩАТА НА ЗАХРА
Не мога да се покажа заради твоя арест.
Знам, че има много жени активистки.
Много от тях се бориха яростно и бяха арестувани за това.
Няма да приема това в семейството си.
Дядо говори много, чак ме заболява главата.
Баща ми каза, че дъщеря му може да е герой
за другите и за себе си.
Но казва, че съм посрамила себе си и семейството.
Имам ужасно главоболие. Стига. Стига.
Защо говори толкова много?
Захра, застани зад вратата, за да не те види Омид.
Благодаря ти за подкрепата.
Винаги ще съм до теб. Бъди сигурна.
ЖЕНОМРАЗСТВОТО Е ПРОГРАМА, ХИДЖАБ Е ИЗВИНЕНИЕ.
Образованието, работата и свободата са наши права.
Жените са половината общество.
Не, напиши го така... Жените са половината общество.
Работата, учението и изборът на забрадка са наши права.
Наши основни права.
Ръкописният надпис е добре.
Точно така, веднага идвам.
Добре, благодаря.
Марзя се обади, готова съм. Разбра ли, мамо?
Щом трябва, го направи. Ти не ме слушаш.
- Това не е моя работа. - Не се ли молиш за мен?
Моля се да се успокоиш, но теб не те интересува какво казвам.
Не мога да спя нощем.
Много се тревожа за теб,
дори и да затворя очи за половин час.
Внимателна съм.
Нося маска и дълга рокля.
Какво друго да направя? Какво?
Не знам.
Прави каквото искаш.
Справедливост, справедливост!
Писна ни от ограничения.
Обединяваме гласовете ни.
Къде е Алия?
Защо убихте Зейнаб?
Справедливост!
Писна ни от пленничество.
Писна ни да сме в плен.
Хората рисуваха по стената от скука.
РАЙХАНА АХМАДИ
Това е моята рисунка.
Тараном Джи.
Един ден нямах какво да правя, затова дойдох тук и рисувах.
Написах тук традиционна песен.
"Обичам те заради всички хора, които не съм виждала".
"Дадох ти болестта си и взех назаем здраве от теб."
Нестинарският празник е на края на годината.
Всяка година кладем огън и го прескачаме.
Освобождаваме се от всичките си проблеми от миналата година.
За щастлива и здрава нова година.
Молим се за свободен и възстановен Афганистан през новата година.
Спасете страната ни от лапите на враговете ни,
за да живеем мирно под знамето на Афганистан.
ХЛЯБ, РАБОТА, УЧЕНИЕ, СВОБОДНИ МОМИЧЕТА
ИСКАМЕ СПРАВЕДЛИВОСТ. СВОБОДА.
Слава богу, че си добре.
Да излезем, скъпа Захра. Да идем на разходка, да се позабавляваме.
Нe си ли съгласна? Трябва ти свеж въздух.
Защо гримът ти е толкова тежък?
Накарахме я да си сложи грим.
Днес е вторият ден, откакто ме освободиха.
Малко по-добре съм днес.
Тук съм с Вахида, Морсал и майка ми.
Шокуфа, тези зъби трябва да се извадят,
но абсцесът е на горния зъб.
Талибаните са решени да създадат разделение
между момичетата чрез шпионите си.
Всяват лицемерие.
Арестуват момичета от убежищата и ги принуждават да признаят.
Някои момичета в активистките групи
тайно са работили за талибаните.
Това толкова ме ядоса,
толкова ме обезкуражи,
че напуснах движението.
Толкова съм изморена.
Знам, че трябва да напусна Кабул.
Но ще ми е много трудно.
Да съм далеч от Кабул и Омид, може би ще е прекалено трудно.
Искам зимна рокля от кадифе.
- За каква възраст? - За четири различни възрасти.
Дванайсет години, осем години, пет години и три години.
Търся нещо по-шик.
И ти се облечи.
Запазете тези дрехи за спомен.
За последен път идвам в дома ви.
Разчистете, моля.
- На кого са тези чорапи? - Мои са, мои са.
Ще се скрия някъде.
Никой няма да знае къде съм, дори баща ми.
Само Омид ще знае.
Вземи тази бисквитка с теб.
Но тя е твоя.
Миличък, ела да те гушна.
Скъпи мой Омид.
Може ли да нарисуваш сърце отдолу?
СКЪПИ ОМИД, ДОВИЖДАНЕ. ЩЕ СЕ СРЕЩНЕМ ПАК!
Не плачи. Моля те, не плачи.
Сега, като не мога да работя в офис,
трябва да намеря начин да съм активна у дома.
Скучно е, но е по-добре от нищо.
Времето минава по-бързо.
Зохра мина интервюто си.
Може би ще тръгне преди нас или с нас, не знаем.
Организирахме прощално парти.
Приятно пътуване.
Силните жени винаги са самотни.
Жените са силни, когато са сами.
Много ви обичам.
Обичам ви.
Чао-чао...
Тръгнаха.
Тя оцеля в тази пустиня, ние се връщаме в жилището затвор.
Всички материали трябва да са чисти преди употреба.
Все едно ще ги слагате във вашата уста.
Моля, спазвайте принципите на клиниката.
Ако не сте отговорни, няма пациенти.
Къса ми сърцето, че изоставям клиниката си.
И най-вече, как да изоставя приятелите си?
Скъпите си другари, които срещнах по пътя към борбата.
Много е трудно да се сбогувам с другите борбени жени.
Аз съм от консервативно семейство.
Учих усърдно, за да стана лекар,
и запазих работата си въпреки трудните времена.
Не мога да понеса мисълта,
че талибаните може да изгорят всичко до основи.
Всичко, за което сме работили.
Вчера служител на защитеното жилище ни каза,
че вече не можем да останем там.
Трябваше да си тръгнем.
В ужасна ситуация сме.
Нямаме дори пари. Ще ми се да имахме.
Близките ни са в Кабул, визите не са готови.
Ситуацията е много противоречива.
Всяка виза струва 450 долара.
Отмениха интервюто ни за пети път.
На всичкото отгоре
колата е развалена и изгасва през цялото време.
Усещаме бедността ни.
Няма на кого да разчитаме.
Няма кой да ни помогне, освен Бог.
Дотолкова сме нещастни и изгубени.
Уморихме се дори да плачем.
Вече не ми останаха сълзи.
От вчера се скитаме по улиците като бездомни кучета.
Боже мой.
ЗАПИС ОТ КАМЕРАТА НА КЛИНИКАТА
Виж, виж тук. Боя се, че е отвличане.
Един от тях има пистолет.
Омид, виж колата. Със сиви стъкла е.
Видях Захра да влиза в тази кола.
- Жена ли ти е? - Да.
Върни малко. Искам да видя пак.
Той дойде и пита къде е д-р Захра, и си тръгна.
- Върна ли се? - Да.
Сигурни ли сме, че часът на записа е точен?
Прозорците са потъмнени.
Почти нищо не се вижда през тях.
Пусни го, пусни го.
От няколко месеца
д-р Захра Мохамади изчезна от кабинета си.
Никой не знае къде е тя.
Мина година, откакто затвориха училищата и университетите.
Откакто всички афганистански жени си стоят у дома.
Три часа сутринта е.
Някои вечери се будя и чаша гореща вода,
химикал и книга ми правят компания в самотните моменти.
Оставаме под властта на талибаните.
Ситуацията е ужасна. Кабул е напълно опустошен.
Всички ми липсват.
Липсват ми дните, когато момичетата се обличаха в цветни дрехи,
а не в черно.
НЕКА ВЯРВАЩИТЕ ВЯРВАТ В АЛЛАХ
Моето престъпление е, че се молих за справедливост.
Трябва да се крия тук, защото исках свобода.
Исках свобода за жените
и за родината си.
Трябва да съм далеч от семейството си.
Но това коте винаги е до мен.
Жените активисти се крият по такива места.
Това ще ви бъде много полезно
за приемния изпит в университета.
Например, ще кажа изречение за Афганистан.
Аз мисля за Афганистан.
"Мисля за Афганистан."
От 15 август 2021 г. хиляди жени излязоха по улиците в Кабул.
Те искат хляб, работа и образование.
Стотици от тях бяха арестувани, измъчвани или убити.
Много все още липсват.
Захра, Шарифа и Тараном започват нов живот извън Афганистан.
Превод: Ина Енчева