Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mano motina tiki, kad sapnai parodo ateitį.
Tam, kad košmaras neišsipildytų, papasakok jį vandeniui.
Po sužadėtuvių ceremonijos sapnavau „Rawze-i-Sharif“ mečetę.
Žmonės meldėsi, vyko normalus gyvenimas.
Staiga trenkė žaibas.
Kepėjai nešė duoną karstuose.
Staiga iš dangaus pažiro akmenys.
Pabudusi papasakojau sapną lietui.
O, kupranugario raiteli,
lėčiau,
tu neši mano sielą.
Ji sučiupo mano širdį,
po to ją išsinešė.
Kraitis priklauso nuo to, kiek vyras išgali sumokėti.
Šariato teisė jo dydžio nenustato.
Įsimylėjome ir po dvejų metų susižadėjome.
Ceremonijos metu jis buvo vyrų pusėje,
aš buvau su moterimis.
- Nori jos ir priimi ją? - Noriu jos ir priimu ją.
RUGPJŪČIO 14 D., 2021 M. ZAROS IR OMIDO SUTUOKTUVĖS.
OMIDAS ŽANMAS
VĖLIAU TĄ PATĮ VAKARĄ.
Šalin Talibaną!
Tegyvuoja Afganistanas!
RUGPJŪČIO 15 D., 2021 M. TALIBANAS ĮŽENGIA Į KABULĄ.
Dievas didis!
- Filmuok! - Filmuoju!
Čia šimtai islamo valdžiai tarnaujančių kariškių.
Jie mus apsupo iš keturių pusių.
Mes – tik 12 moterų.
Bet mes jau priešinamės.
Sakiau, kad filmuoju, neskambink man.
Nėra elektros, ar ne?
ZARA STOMATOLOGĖ
Šitas generatorius sulūžęs.
Iki šiol Talibanas nelietė daktarų.
Tačiau jie paliepė man pašalinti savo vardą nuo klinikos iškabos.
Tikiuosi, tai nereiškia, kad jie uždarys mano kliniką.
Kur mano kaukė?
PAŽYMA – DR. ZARA MOHAMADI (DANTŲ IMPLANTŲ KURSAI)
Kelias dienas gerkite kambario temperatūros vandenį.
Po to grįžkite čia.
Džamili, atsisuk.
Mes čia nuo vakar šeštos valandos...
Pažiūrėsiu į savo veidą.
TARANOM AKTYVISTĖ
Laukiame oro uoste nuo vakar šeštos valandos.
Bandėm praeiti pro daug vartų, bet nepavyko.
Tepadeda mums Dievas.
Mūsų buvo 30 ar 40.
Pusė nusivylė ir grįžo namo.
Likusieji nepraranda stiprybės.
Tepadeda mums Dievas.
Judu – būkit atsargūs!
Jums liks smagus prisiminimas.
Jūs tik vaikai.
RACHELA AKTYVISTĖ
Rachela, Zora, Farzana, Mina ir aš.
O čia – vyrai. Samis...
Pažiūrėk į mane, brangus Džamili!
Vis dar laukiame.
Bandėme praeiti pro visus vartus, bet nepavyko.
Čia pirmieji vartai, prie jų didelė spūstis.
Deja, jie purškia ašarines dujas.
Vis dar tvyro didžiulis chaosas, nesiliauja sprogimai...
Sveikas, liūdnas išvarytų gyventojų mieste.
Kabule.
ŠARIFA BUV. VALSTYBĖS TARNAUTOJA
Praėjusį mėnesį mano biure nukabino Afganistano vėliavą.
O aš buvau priversta likti namie.
Mūsų demonstraciją sustabdė
Dorovės ir ydų ministerijos pareigūnai ir jų mašinos.
Trys talibai stipriai mane mušė,
įsikišo kitos merginos.
Aprėkiau talibus.
Dabar visos susėdome į skirtingus taksi.
STOMATOLOGIJOS KLINIKA „MD STOMATOLOGIST“
Iškaba yra viduje.
DR. ZARA MOHAMADI STOMATOLOGĖ
Žiūrėk, kad ji būtų atsukta į gatvę.
Padarysiu, kaip prašai.
Reikia gerai suvirinti,
kad iškabos nesugadintų vėjas ir lietus.
Einu, pasiruošiu.
Ko dar reikia?
Nesijaudink, tuoj grįšiu.
Būk geras, grįžk kuo greičiau.
Darbas, duona, išsilavinimas.
Šįkart Talibanas liepė moterims likti namuose.
Perspėjo mus neprotestuoti, antraip būsime suimtos.
Tačiau mūsų nenutildys.
Ketiname užtarti jau įkalintas moteris.
Ką turėčiau parašyti?
Man skauda ranką, negaliu rašyti.
Išlaisvinkite prieštaraujančias merginas.
Palauk, dingstis...
Parašykime taip: „Nutraukite areštus!“
Bylinėjimasis – visų piliečių teisė.
DR. ZARA MOHAMADI JŪSŲ ŠYPSENOS DIZAINERĖ
Kai su Omidu nueiname į prabangius restoranus, o jie tušti...
...jis pataria apsimesti, kad esame Londone.
Kai išeiname, sako, kad grįžome į Afganistaną.
Šiomis dienomis vienintelis mano džiaugsmas – mokyti mamą skaityti
ir padėti broliui mokytis.
- Užsirašei? - Taip.
2019 m. „Washington Post“ paskelbė
dalį slaptų dokumentų apie amerikiečių buvimą Afganistane,
jie vėliau buvo pavadinti „Afganistano dokumentais“.
Supranti?
Neskaidri atmosfera Afganistane
suteikė puikią progą amerikiečių kompanijoms
perimti didžiąją amerikietiškų lėšų dalį.
„Fox News“ tai pavadino „netikėtu pelnu“.
- Kas čia per žodis? - Čia sako, kad internetas...
Internetą galima įsigyti tūkstančiuose JK parduotuvių.
Manau, čia rašo, kad niekas neauga sparčiau už internetą?...
Čia neturėtų būti tarpo. Iš naujo.
Žiūrėk, būk atsargi gatvėse.
Nes talibai dar suiminėja merginas.
Nieko neišdegė.
Beldėmės į visus vartus, bet niekas neatidarė.
Nepriėmė jokių mūsų turėtų dokumentų.
Turime pasilikti. Turime kovoti. Šiuo metu nėra kito pasirinkimo.
Išsilavinimas, darbas, laisvė!
Prašau, nemuškit manęs...
Šios dienos demonstracijoje dalyvavo savanorės...
MOTERŲ PAŠALINIMAS = ŽMONIŲ PAŠALINIMAS
...susirinkusios protestuoti prieš mokyklų uždarymą
ir mokytojų išvarymą iš darbo.
Deja, protestas baigėsi smurtu.
Vis tiek visos moterys laikosi išvien.
Šalin teroristus!
Dabar mergaitės, baigusios dvylika klasių,
turi likti namie.
Jos svajojo tapti daktarėmis, inžinierėmis, mokytojomis.
Tarnauti savo gimtajai šaliai.
Tragiška, kad mūsų mergaitės privalo likti namie.
Jos turėjo svajonių!
TURĖTUME TURĖTI TEISĘ Į IŠSILAVINIMĄ IR DARBĄ.
Darbas, duona, išsilavinimas!
Šalin skurdą ir vargą!
Nepolitizuokite išsilavinimo!
Prašau, aš žurnalistas!
Labai daug neteisingų suvaržymų,
mums neleidžia deramai protestuoti.
Nuo pat mūsų misijos pradžios
jie norėjo mus sustabdyti
bizūnais ir lazdomis.
Kaip matote, keli žurnalistai buvo sumušti.
Merginos, ateikit čionai.
Sėsk į mašiną tučtuojau! Sėsk!
Jis tau sako, sėsk į mašiną!
Nesėsiu!
Įsodink ją į automobilį!
- Vežu tave į nuovadą. - Kur?
Gerai, o kas toliau?
- Atvažiavot terorizuoti moterų? - Sakiau užsičiaupti!
Manai, esi kietas?
Liepiau nekalbėti. Užmušiu dabar ir čia!
Tada ateik ir užmušk dabar!
Jis nieko man nepadarys!
Nepadarysi!
Kodėl uždarėt universitetą?
Užsičiaupk arba užmušiu.
Užmušk! Uždarėt universitetus ir mokyklas,
tai gali ir mane užmušti!
Ramiau.
Ramiau, taip įsakė policijos viršininkas.
Manot, jūs galingi, nes suimat moteris?
Desperatiškai norit mus valdyti.
Talibai pastarosiomis savaitėmis vykdo moterų protestuotojų suėmimus...
Vakar grupelė merginų žygiavo Kabulo gatvėmis
su plakatais, kuriuose reikalavo moterims
darbo ir finansinės nepriklausomybės.
Visuomenė labai sunerimusi
dėl suimtų moterų būklės.
Didžiuojuosi merginomis, dalyvavusiomis demonstracijose.
Tačiau negaliu prie jų prisijungti, motina neleidžia.
Jau beveik.
Kur mano batai?
Buvau juos apsiavusi, jie čia.
Šiandien šilta, tiesa?
Ateik, nufotografuok mane, namuose nuobodu.
Užlipti ant stogo pasidairyti –
liūdna išeitis, kaip tvarkytis su troškimais.
Tokia padėtis labai išvargino.
Ilgiuosi visko, ką turėjau.
Ilgiuosi kelionių, į kurias važiuodavome.
Neturime teisės dirbti.
Neturime teisės mokytis.
Iš manęs viskas buvo atimta.
Iš mano lyties,
iš mano bendraminčių kovotojų, bendraminčių keliautojų.
Šiomis dienomis tik užlipu ant namų stogo ir nusileidžiu.
„Velniop blogą nuotaiką, blogus metus ir vienatvę.
Pavasari, virtęs kankyne, kur tu esi be manęs?“
Nufotografuosi?
Negalėjau čia likti dėl daug priežasčių.
Deja, turiu važiuoti į Pakistaną.
Nuo pat atvažiavimo filmuosiu savo gyvenimą.
Kiekvieną jo sekundę.
Teišlieka istorijoje, kad kadaise
buvo leista taip žiauriai pasielgti su Afganistano moterimis.
Jungtinių Tautų akivaizdoje.
Visų žmogaus teisių organizacijų. Viso pasaulio.
Visų šalių, smerkiančių beširdiškumą
ir remiančių demokratiją, akivaizdoje.
Afganistanietės visur tapo politikos aukomis.
Neliko pasirinkimo, tik bėgti.
Laba diena ir sveiki...
Čia matote lygumas, dykumas ir nendres.
Čia dabartinė slėptuvė, mūsų gyvenamoji vieta.
Čia pastatas, kuriame gyvename.
Jame yra 10–12 kambarių,
kiekviename kambaryje telpa maždaug 3, 4, 5, 10 žmonių.
Šioje pusėje pilna nendrių,
gyvačių ir šakalų čia daugiau, nei galite įsivaizduoti.
Dešimtą vakaro jie pradeda staugti.
Taigi, dvi pastarąsias dienas
šį plotą padeginėjo, kad sumažėtų nendrių.
Čia, kaip matote, jie degina nendres,
kad žvėrys pabėgtų.
Neturim skalbimo mašinos, todėl drabužiai dar purvini.
Neturime virdulio vandeniui užvirti.
Neturime televizoriaus.
Vieną atvežė, bet jis buvo sugadintas, todėl išmetė.
Nerandame gydytojo.
Skundžiuosi dėl to nuo ryto,
bet niekas mums nepadėjo.
Man siaubingai maudžia dantį. Labai skauda.
- Sveiki, kaip jūs? - Gerai, ačiū.
Viskas labai pabrango, o visų pajamos labai mažos.
Jūs teisus.
Vieni sako, kad bus karas,
kiti – kad nauja vyriausybė.
Visi pranašauja skirtingai.
- Tam nėra galo. - Visam tam nėra galo,
hazarams tai niekad nesibaigs.
Groti muziką mašinoje – nelegalu.
Moteris negali viena važiuoti taksi.
Mano motina visada dėl manęs nerimauja,
bet noriu būti aktyvi,
matoma.
Todėl nuėjau dalinti maisto...
...kartu su draugėmis.
Ponia, jūsų dar nepašaukė, galit palaukti, gerai?
Surasite mane, jei pašauks?
Taip, jei pasakys jūsų vardą, surasiu jus.
Kas dar atėjo?
Soraja.
Eikit į galą, jus pašauks vardu.
Kodėl išvažiuoji iš šalies?
Žinau, mūsų gyvybės pavojuje, bet tu visada su kauke.
Tai kodėl išvažiuoji?
Bijau, kad vieną dieną jie sužinos,
kad esu jūsų komandoje.
Mane tai gąsdina.
Išsilavinimas – mūsų teisė!
Atnešėte mums siaubą, ne saugumą.
Nenorim su jumis turėti nieko bendro!
AFGANISTANO LAISVĖ
Šios moterys protestavo priešais Finansų ministeriją,
bet reporterius, atvykusius pranešti apie demonstraciją,
pasitiko Islamo Emyrato žiaurumas.
Mes čia, kaip visada, kad pareikalautume teisingumo.
Norime, kad merginų mokyklos vėl būtų atidarytos,
kad vėl būtų atidaryta Moterų reikalų ministerija.
Bet šiandien turime kitą tikslą –
pabrėžti siaubingą ekonominę padėtį, kurioje atsidūrėme.
- Ponia Mohamadi? - Ką, mielasis?
Kokį patiekalą gamini geriausiai?
Aš taip užsiėmusi, kad neturiu laiko gaminti maistą.
Turiu galvoje, pavyzdžiui, kurį patiekalą labiausiai mėgsti gaminti?
Nenoriu girtis, bet galiu pagaminti bet ką.
Ne visiems užtenka drąsos
rizikuoti gyvybe, kovojant su terorizmu.
Kovoji, nors sulaukei grasinimų?
Taip, sulaukiau grasinimų.
Atsisveikinome su gyvybėmis tądien, kai pareikalavome teisingumo.
Paaukotume savo gyvybes dėl šios šalies ir jos žmonių.
Nors ir negavau šeimos leidimo,
nuėjau ir be baimės pasipriešinau naujajam režimui.
Pareikalavau teisių, kurių afganistanietės net nereikalauja
iš savo tėvų ar brolių.
Afganistanietė pirmiausia patiria priespaudą namie,
kur ją engia tėvas, brolis ir vyras.
Čia Pakistano gatvės.
O čia jų jogai.
Čia Rachelos ir Marijamos atsisveikinimo vakarėlis.
Jos išvyksta į Ispaniją
kartu su Sachar ir Baktašu.
Jos pakvietė visus
į savo atsisveikinimo vakarėlį.
Merginos, mūsų klinikoje netriukšmaukite,
mums galioja suvaržymai.
Kas vyksta? Kas per triukšmas?
Norit, kad jie mus aptiktų?
Kiek sumokėsit?
Kur man sėstis? Netilpsiu.
Sėskit po dvi.
Kamera – jūsų?
Jos filmuoja dokumentinį filmą. Poniai Sarai Mani.
Viskas gerai.
Nesijaudinkit.
Visos čia susirinkome iš skirtingų aktyvisčių grupuočių.
Susipažinome talibams atėjus į valdžią,
protestuodamos prieš naująjį režimą.
Prieš tai vienos kitų nepažinojome.
Mus suartino kova už mūsų teises.
Moteris, pasipelniusi iš to, kad daug metų naudojosi mūsų vardu
išvežė visą savo šeimą iš šalies
ir dabar stengiasi pasiekti, kad Talibanas būtų oficialiai pripažintas.
Kodėl Talibanas turėtų būti pripažintas?
Sako, kad Afganistane Talibanas reiškia tiesą,
tiesą, kurią turėtumėt toleruoti.
Vieni sako, kad mūsų organizacija – chaotiška, bet yra priešingai.
Ji labai įvairi. Turime poečių ir rašytojų.
Visoms suteikiame progą išsakyti savo nuomonę šūkiais
mūsų protestų metu.
Taip pat vilkime spalvingus drabužius, kvėpinamės ir avime aukštakulnius.
Laisvai kvėpuojame ir smagiai leidžiame laiką parke.
Ponios, galiu?
VACHIDA RAŠYTOJA
Kalbėjau su moterimi,
kuri pasakė, kad turėtume parašyti savo istoriją.
Ji labai giliai mane paveikė.
Noriu pastatyti biblioteką,
padrąsinti moteris tapti rašytojomis,
aprašyti savo pačių istorijas.
Jaučiu, kad mūsų pasaulyje dar deramai nevertina.
Šįkart visi pirmiausia turi suprasti,
kad šios revoliucijos puslapius vers moterys.
Antra, tai – revoliucija, pilietinė revoliucija.
Kodėl? Nes kitos revoliucijos, kurios rėmėsi jėga,
ginklais, smurtu, karo kurstymu ir žmonių žudymu, nepasiekė tikslo.
Dabar bandome nutiesti kelią pilietinei revoliucijai.
Minties revoliucijai, vienijančiai mūsų jaunimą
ir leidžiančiai priimti vieniems kitus.
- Labas, kaip tu? - Sveika, užeik.
Gerai laikaisi?
Labai džiaugiuosi, kad atėjai.
Aš irgi.
Kaip tu, viskas gerai? Nesistok, prašau.
Kas vyksta? Atnešei muzikos?
Garbės žodis, parsisiunčiau, bet pamiršau atnešti.
Suvaržytoje Afganistano visuomenėje
moterys visada yra aukos.
Naujasis režimas bandė anuliuoti Šarifos santuokos liudijimą,
nes ji turėjo darbą.
Klausė, kodėl ji dirba.
Pasakė priežastį, dėl ko turėtų nedirbti?
Turbūt paminėjo priežastį?
Moterys turėtų dirbti ir mokytis,
neteisinga jų atžvilgiu, kad jos turi sėdėti namie su hidžabais.
Dabar viskas atvirkščiai.
Jos vyras pasakė, kad neprašys skyrybų.
Kad ji sėdės namie,
kol plaukai išbals kaip dantys.
Kai kurios moterys visą amžinybę laukia vyrų,
kurie jas meta.
Afganistane moterys yra vergės.
Skalbimo mašina sugedo nuo per dažno naudojimo.
Du mėnesius kaupiasi nešvarūs skalbiniai.
Įprastai išsiskalbčiau drabužius ir padžiaučiau juos kieme.
Ten yra laukinis šuo,
kuris tikriausiai mus suės, jei jį paleis.
Nemanau, kad ateis mūsų eilė
ir kitą mėnesį.
Oras siaubingas, todėl negalime skalbti rankomis lauke.
Per šalta.
„Anądien kažkas sukūrė „Facebook“ paskyrą mano vardu.
Melagingoje paskyroje mane apjuodino
ir įkėlė asmenines nuotraukas
iš grupinių susirinkimų.
Pastarosiomis dienomis jaučiuosi netekusi pasitikėjimo.
Aš tylėjau, visai nesireiškiau grupėje.
Merginos labai stengėsi išsiaiškinti, kas sukūrė paskyrą, ją nulaužti.
Galiausiai joms pavyko, bet apsimetėlis sukūrė kitą paskyrą
ir įkėlė mano su prancūzų reporteriais darytas nuotraukas.
Man grasino.
Dabar nerimauju dėl to, kas gali nutikti.
Kad šitos melagingos paskyros
gali sukurti klaidingą mano įvaizdį.
Esu dėkinga visoms savo sesėms,
kurios mane palaikė, mane užjautė.“
KATUL BUVUSI MOKYTOJA
Nenoriu atsiskirti nuo jūsų visų, niekada.
Mano namuose yra talibas.
Jau sakiau, mano namuose gyvena talibas.
Galiu parodyti,
kaip jis mane žiauriai sumušė.
Kalėjime moterų nemušė taip smarkiai, kaip manęs.
Aš tik žmogus, kiek dar kančių pakelsiu?
Dieną kovoju už laisvę, o vakare mane sumuša.
Reikalauju laisvės visoms moterims,
o mane pačią kankina.
Mano nuotrauką nunešė į parduotuvę ir pasakė:
„Turime reikalą su šia moterimi.“
Nesijaudink, viskas bus gerai. Tu – kovotoja.
Mes – kitų metų prezidentės.
Turiu draugių kovotojų.
Man jūs – iškart po Dievo.
Sudie, pasisaugokit.
Duona...
Laisvė...
Gerai. Dingstam iš čia, palik kaip yra.
DUONA, DARBAS, LAISVĖ
Tuzinai moterų protestavo
po ekonomikos žlugimo ir po to sekusio skurdo.
Jos nori, kad Islamo Emyratas ko nors imtųsi
dėl jų darbo politinėje administracijoje,
jos nori dalyvauti ekonominėje veikloje
ir tęsti moterų išsilavinimą.
Šios dienos demonstracija išreiškė mūsų bejėgiškumą.
Moterims neleidžiama dirbti
ir užsidirbti pajamų...
Padengei stalą? Patiesei staltiesę?
Nusiplovei rankas?
Padėtis tapo tokia prasta, kad jaučiu, jog turiu prisijungti.
Išsmuksiu prieš tėvų norą.
Einame visko nusipirkti Jaldos nakčiai.
Surinkome pinigų, paleidusios kepurę.
Apie šimtą dolerių arba maždaug 20 afganių.
- Ką nori pirkti? - 4 kilogramus granatų.
Mūsų yra 35, todėl paimsime 5 kilogramus šitų.
Kad juos kur, jie neturi riešutų!
Ką nori pirkti? Čia nedidelis pasirinkimas.
Visi turėjome planų Jaldos vakarui.
Visada su didele pagarba minėdavome Jaldą.
Bet dabar visi esame pabėgėliai, išsibarstę po pasaulį.
LAIMINGOS JALDOS NAKTIES!
Niekad nepaleisime tų, kurios paniekino islamišką hidžabą.
MOTERYS TURI TEISĘ BALSUOTI IR GAUTI IŠSILAVINIMĄ.
Kai talibai išlaužė spyną ir atidarė duris,
mergina išdaužė balkono langą
ir iššoko.
Padėkite!
Talibai mano namuose, o mano seserys namie!
TAMANA AKTYVISTĖ
Nenorim atidaryti durų!
Jei norite pasikalbėti, prašau, ateikite rytoj.
Šįvakar negalime jūsų prileisti prie tų merginų.
Nenorim atidaryti durų!
Padėkit!
Niekad neatleisime toms,
kurios paniekino hidžabą.
Laikome jas prostitutėmis.
Lažinuosi, jie nufilmuos Tamaną
ir privers ją pasakyti, kad tai tebuvo nesusipratimas.
Turite man vaistų nuo skausmo?
#PALAIKOME MOTERIS AFGANISTANE.
Džiaugiuosi, kad pagaliau įsitraukiau,
atstovauju moterų balsams.
Gal galėtum parašyti šiuos sakinius?
Rašau: „Palaikau moteris.“
Laikykit ranką šitaip.
Palaikome moteris Afganistane.
Dar kartą, pasakykit kartu.
Palaikome moteris Afganistane.
#PALAIKOME MOTERIS AFGANISTANE
Man rašyti „kur ji“ ar „kur jos“?
KUR TAMANA IR JOS SESERYS?
Kiekviena iš mūsų atstovauja visoms.
Išlaisvinkite kalines, išsklaidykite neišmanymą.
Kur Tamana ir jos sesuo Parvana?
Nusiimkite kaukes, dabar nusifotografuosime.
Čia nuotrauka?
Nusifotografuokime.
NEKVAILIOKITE, IŠLAISVINKITE ĮKALINTAS MOTERIS
Pagaliau atėjo mūsų eilė.
Jau daug dienų ateinu ir išeinu, niekad nepataikau laiku.
Dabar mano eilė išsiskalbti drabužius.
Išsiskalbiau drabužius ir juos išgręžiau,
nes lauke labai šalta.
Ir lyja.
Nusinešiu į savo kambarį.
Zarifa Salangi grįžo į Afganistaną.
Sakiau, kad kai kurios moterys palaikė Talibaną,
o tu netikėjai.
Dar ateisi pas mus į namus?
Šiandien grįžtu į savo namus.
Kur mano striukė?
Lik pas mus, lauke pavojinga.
Nuo tada, kai talibai pradėjo ieškoti aktyvisčių,
vieną naktį nakvoju savo namuose, o kitą – pas jus.
Po to pas Leilą.
Viso, mieloji.
Viso, mieloji Šahrazada.
Užsirakinkit. Niekam neatidarykit durų.
Jei kas nors klaus jūsų apie tetą Zarą Mohamadi,
pasakykit, kad jos nepažįstat.
Jei kas nors klaus mokykloje, nieko neprasitarkit.
Aš net naujų drabužių nepirkau.
Visus drabužius atsivežiau iš Kabulo.
Jei kada nors užriesiu nosį, prisiminsiu save tokią.
Kai turėjau tik 20 afganių.
Niekada nepamiršiu.
Ir dar 5 dolerius, kuriuos sutaupiau palaiminimui.
Praėjo jau 5 mėnesiai, kai atvažiavau į Pakistaną.
Mano šeima liko Kabule.
Labai skausminga yra tai...
...kad buvau priversta palikti savo gyvenimą.
Skausminga būti pabėgėle. Būti kaline.
Valkatavimas, skurdas.
Kontraversiški atsiliepimai apie merginas, mano drauges.
Skausminga netekti tėvynės.
Skausminga, kai tavo šeima atsiduria
nedoriausių žmonių šioje žemėje rankose.
Visko per daug.
NORIME SAVIRAIŠKOS LAISVĖS
NORIME MOTERŲ TEISIŲ
REIKALAUJAME LYGIŲ TEISIŲ MOTERIMS IR APGINTI VAIKŲ TEISES
Kiek šūkių atspausdinta?
Dvylika.
Šiandien surengsime demonstraciją už Moterų reikalų ministerijos.
Vakar vakare man paskambino talibai.
Paklausė, kuo aš vardu ir ar atšaukčiau protestus.
Pasakiau, kad nesu atsakinga už visus susibūrimus.
Jie sakė, kad esu atsakinga už teroristinius išpuolius
ir kad turėčiau atšaukti protestą.
Pasakiau, kad ne aš jį surengiau.
Vienas jų pasakė: „Susitiksim ryt 13.00 val.“
Atsakiau: „Grasinat man? Nužudysit mane?“
Jis pasakė: „Pamatysi.“
Į klausimą „Kodėl skambinat?“ atsakė: „Turi blogą reputaciją.“
Filmuoju šį įrašą tam, kad jei man kas nutiks,
žinotumėte, kad atsakingas Islamo Emyratas.
Mes – išsilavinusi karta, todėl jie mūsų bijo!
SĄŽINĖS TYLI AUSYS UŽKIMŠTOS
Kovojame už plunksną. Kovojame prieš nemokšiškumą.
Nesame tokios moterys, kaip prieš 20 m.
Mes – išsilavinusios ir netylėsim prieš Islamo Emyratą.
Kita Afganistano prezidentė bus moteris.
Šiandien jie mus engia.
Jie vis dar mūsų bijo, nors esame tuščiomis rankomis.
Norime laisvės, norime darbų, norime laisvės, norime duonos!
Darbas, duona, laisvė!
MOKYTOJO DŽALALIO BALSAS RANDA ATGARSĮ ŠIRDYSE
Atėjome į demonstraciją.
Be abejo, talibai čia, jie ginkluoti.
Jie mus supa, trukdo protestuoti.
Padėtis prasta. Čia specialiosios pajėgos.
Jie mus blokuoja.
Jie purškia ašarines dujas, jie mus apakins.
Zara?
Vakar Kabule įvyko apokalipsė.
Buvo suimta daktarė Zara Mohamadi.
Dar septynios merginos buvo suimtos
be tų dvylikos, suimtų prieš tris dienas.
Prieš tris dienas 40 merginų bandė pabėgti į slėptuvę netoliese.
Kai kurioms pavyko, bet talibai sulaikė dvylika iš jų.
Tepadeda joms Dievas, tais laukiniais negalima pasitikėti.
Nežinia, ką jie padarys jaunoms merginoms.
Tepadeda Dievas toms merginoms.
Tepadeda joms Dievas.
Visur debesys, rūkas ir lietus.
Šiandien keli vaikai išvažiavo.
Marijama, Sachar, Baktašas, Razma ir Rachela.
Man tūkstantąjį kartą plyšo širdis.
Kritus Kabului kasdien kenčiame šį vargą.
Šitas kambarys man kelia pasibjaurėjimą.
Nemaniau, kad taip jų ilgėsiuosi.
Jie pažemino mano tautą, žmogų po žmogaus.
Žudė mus kas minutę tądien, kai atėmė mūsų išteklius.
Per naktį mūsų svajonės subyrėjo į dulkes.
Kiekvieną sekundę kankinamės agonijoje,
nes išvykome iš tėvynės.
Mes niekur neturim vietos, negalim nieko norėti.
Nėra prasmės bandyti ką nors pirkti,
nes nežinome, kiek galime pasiimti kartu.
Neturime nieko. Pernelyg sunku.
Turėjau kelis draugus, visi jie šįvakar išvyko.
Jei talibai apieškos mano namus, kai aš būsiu viduje...
...negaliu įsivaizduoti.
Todėl nebenoriu būti namuose,
jei kartais talibai ateitų jų apieškoti.
Aš bijau.
Prieš kelias dienas skersgatvyje buvo nužudyta mergina.
Ar ne tiesa?
Argi nebaisu?
Ketinau išvykti iš šalies mokytis.
IKST stipendija.
Kurie tai buvo metai?
Dauguma žmonių Afganistane išsiima pasus, kad iškeliautų į užsienį,
bet aš išsiėmiau pasą dėl mokslų užsienyje.
Kada tai buvo?
2020 m., 2020-ųjų pabaigoje.
Moteris, įteikusi man pasą,
perspėjo nenaudoti tokios nuotraukos.
Ji sakė, kad jei talibai kada nors grįš, turėsiu bėdos.
Negaliu pasakyti savo šeimai, kad dalyvauju protestuose.
Mama išvarytų mane iš namų,
o kur tokiomis aplinkybėmis aš pasidėčiau?
Šiomis dienomis Talibanas neleidžia moterims išeiti į gatvę be palydovo.
Nutildyti afganistanietes – nežmoniška.
Neįbauginsite mūsų taip, kad tylėtume.
Jie negali užčiaupti mūsų balso.
Remiame bet kokį pasipriešinimą iš bet kurios Afganistano dalies.
Išlaisvinkite Zarą Mohamadi!
Jie uždarė mergaičių pradines mokyklas, visi tylėjo.
Uždarė universitetus merginoms, visi tylėjo.
Jie uždraudė išsilavinimą merginoms.
Neliko kitos išeities, tik nusižudyti.
Šalin Talibaną!
Jūs – monstrai!
Išsilavinimas yra mūsų teisė,
mes nesitrauksime!
LAISVĖ YRA KIEKVIENOS MOTERS PRIGIMTINĖ TEISĖ
Šarifa, eime. Gana!
Šarifa, eime.
Myliu tave, miela sese.
Stipriai tave mušė?
Šlovė Viešpačiui, tu namie.
Ačiū Dievui.
Turiu minutėlei prisėsti.
Mačiau Tamaną, ji visa raudona.
- Matei savo akimis? - Jie sumušė Tamaną.
Kai Tamana atėjo ir mane apkabino, pažiūrėjau į ją ir pasakiau:
„Kur aš tave mačiau?“ Ir supratau, kad tai ji.
Mačiau Parvaną. Morsal paleido kartu su manimi.
Ačiū Dievui.
Kodėl jie pasiliko Tamaną ir Parvaną?
Taip stipriai jas sumušė.
- Tave stipriai mušė? - Ne, niekas manęs nemušė.
Tos merginos iš Pandžšyro.
Gal dėl to, kad jos iš Pandžšyro.
Norime, kad Talibanas išeitų iš mūsų šalies.
Noriu, kad ši akimirka būtų tik blogas sapnas.
Kad vieną dieną pabustume ir pamatytume mūsų vėliavas
ir mūsų policininkus gatvėse.
Tegyvuoja Afganistanas!
Išlaisvinkite Tamaną ir Parvaną!
Darbas, duona, išsilavinimas!
Norime, kad Talibanas mirtų!
Norime, kad vėl atsidarytų mergaičių ir moterų mokyklos!
Darbas, duona, išsilavinimas!
Merginų tikslas – ne pasakyti, kad nenorim hidžabo ar norim hidžabo.
Tačiau hidžabas – ne čadra,
iš po hidžabo matosi rankos ir kojos.
Ar dėl to buvo sulaikytos Tamana ir Parvana Arijana?
Gana. Mes pavargome!
Talibanas, Talibanas, žmogaus teisių pažeidėjai!
Teisingumo! Teisingumo! Pavargome nuo jūsų nusikaltimų.
Teisingumo! Teisingumo! Pavargome nuo jūsų nusikaltimų!
Nebijokite, mes kartu.
Ne ta vena.
Ji ne viduje.
Gana, prašau. Gana! Skauda.
ZAROS TĖVAS
Negaliu niekur rodytis, nes tu buvai suimta.
Žinau, kad yra daug aktyvių moterų.
Daugelis jų įnirtingai kovojo, dėl to buvo įkalintos.
Šito savo šeimoje neleisiu.
Senelis daug kalba, nuo jo kalbų man skauda galvą.
Mano tėvas pasakė, kad jo dukra gali būti didvyre
kitiems ir saviškiams.
Bet aš užtraukiau gėdą sau ir savo šeimai.
Siaubingai skauda galvą. Užteks. Gana.
Kodėl jis tiek daug kalba?
Zara, ateik, atsistok už durų, kad Omidas nepastebėtų.
Ačiū už palaikymą.
Visada būsiu su tavimi. Neabejok.
MIZOGINIJA – TAI PROGRAMA, HIDŽABAS YRA DINGSTIS.
Išsilavinimas, darbas ir laisvė yra mūsų teisės.
Moterys sudaro pusę visuomenės.
Ne, parašyk taip: moterys sudaro pusę visuomenės.
Darbas, išsilavinimas, galvos apdangalo pasirinkimas – mūsų teisės.
Mūsų pagrindinės teisės.
Rašysena gera.
Taip, tuoj ateinu.
Gerai, ačiū.
Marsija paskambino, jau eisiu. Mamyte, gerai?
Eik, jei privalai. Tu manęs neklausai.
- Tai ne mano darbas. - Argi nesimeldi už mane?
Meldžiuosi, kad nurimtum, bet tau nerūpi, ką sakau.
Naktimis nemiegu.
Labai dėl tavęs nerimauju,
net pusvalandį pragulėjusi užmerktomis akimis.
Aš saugausi.
Dėviu kaukę, vilkiu ilgą suknelę.
Ką dar galiu padaryti? Ką?
Nežinau.
Daryk, ką nori.
Teisingumo!
Pavargom nuo suvaržymų.
Suvienijame savo balsus.
Kur Alija?
Kodėl nužudėte Zeinab?
Teisingumo!
Pavargom nuo nelaisvės.
Žmonės piešė ant sienų, kad atsikratytų nuobodulio.
RAIHANA AHMADI
Čia mano piešinys.
Taranom Dži.
Vieną dieną neturėjau, ką veikti, todėl atėjau čia ir piešiau.
Užrašiau čia tradicinės dainos žodžius.
„Myliu tave ir visus žmones, kurių nemačiau.“
„Atidaviau tau savo ligas ir pasiskolinau tavo sveikatą.“
„Chaharshanbeh Soori“ vyksta paskutinį metų trečiadienį.
Kasmet sukrauname laužą ir per jį šokinėjame.
Atsikratome visų praėjusių metų bėdų.
Už laimingus, sveikatos kupinus Naujuosius Metus.
Meldžiamės už laisvą, išlaisvintą Afganistaną naujaisiais metais.
Išgelbėkite mūsų šalį iš priešo gniaužtų,
kad galėtume ramiai gyventi po Afganistano vėliava.
DUONA, DARBAS, IŠSILAVINIMAS. IŠLAISVINKITE ĮKALINTAS MERGINAS.
ĮGYVENDINKIT TEISINGUMĄ. LAISVĘ.
Ačiū Dievui, tu laisva.
Išeikime, mieloji Zara. Eikime pasivaikščioti, pasilinksminti.
Nesutinki? Tau reikia gryno oro.
Kodėl taip ryškiai pasidažei?
Privertėme ją pasidažyti.
Šiandien – antroji diena, kai išėjau.
Šiandien man truputį geriau.
Aš čia su Vahida, Morsal ir savo mama.
Šokufa, šituos dantis reikia ištraukti,
bet pūlinys – ant dantų viršuje.
Talibanas pasiryžęs suskaldyti merginas,
pasitelkęs šnipus.
Jie veidmainiauja.
Suima merginas slėptuvėse ir priverčia prisipažinti.
Kai kurios merginos aktyvisčių grupelėse
slapta dirbo Talibanui.
Dėl to taip supykau,
taip nusivyliau,
kad pasitraukiau iš judėjimo.
Aš labai pavargau.
Žinau, kad turėčiau išvažiuoti iš Kabulo.
Bet man būtų labai sunku.
Būti toli nuo Kabulo ir Omido man gali būti per sunku.
Noriu žieminės aksominės suknios.
- Kokiam amžiui? - Keturių skirtingų.
Dvylikametei, aštuonmetei, penkiametei ir trimetei.
Ieškau ko nors elegantiškesnio.
Ir tu apsirenk.
Pasilikite šiuos drabužius kaip suvenyrus, gerai?
Atėjau į jūsų namus paskutinį kartą.
Susitvarkykit, prašau.
- Kieno čia kojinės? - Mano, jos mano.
Kur nors pasislėpsiu.
Niekas nežinos kur, net mano tėvas.
Tik Omidas, daugiau niekas.
Paimk šitą pyragėlį.
Čia tau.
Brangusis, ateik ir apkabink.
Brangusis Omidai.
Gali nupiešti apačioje širdelę?
BRANGUS OMIDAI, ATSISVEIKINU IKI KITO PASIMATYMO!
Neverk, prašau.
Dabar, kai negaliu dirbti biure,
turiu rasti, kuo užsiimti namuose.
Nuobodu, bet geriau nei nieko.
Padeda prastumti laiką.
Zora nuėjo į pokalbį.
Gal ji išvažiuos prieš mus arba su mumis, nežinome.
Surengėme atsisveikinimo vakarėlį.
Geros kelionės.
Stiprios moterys visada yra vienišos.
Atmink, moterys sustiprėja, likusios vienos.
Labai tave myliu.
Myliu tave.
Viso...
Jos išvažiavo.
Ji išgyveno šioje dykumoje, mes grįšim į Zabiros kalėjimą.
Visi įrankiai turi būti švarūs prieš naudojimą.
Įsivaizduokit, kad kišat juos į savo burną.
Prašau laikytis šios klinikos taisyklių.
Jei nebūsit atsakingos už pacientus, klinika jų neteks.
Man plyšta širdis, kad išeinu iš klinikos.
Dar svarbiau – kaip galiu palikti drauges?
Savo mylimas bendražyges, sutiktas kovos kelyje.
Labai sunku atsisveikinti su bendražygėmis kovotojomis.
Gimiau konservatyvioje šeimoje.
Daug mokiausi, tapau daktare
ir išsaugojau darbą, nors mano šaliai atėjo tamsūs laikai.
Negaliu pakęsti minties,
kad talibai gali viską paleisti pelenais.
Viską, dėl ko dirbau.
Vakar atėjo valdininkas iš slėptuvės mums pasakyti,
kad nebegalime čia pasilikti.
Turėjome išvažiuoti.
Esame sunkioje padėtyje.
Mes net neturime pinigų. Norėčiau, kad turėtume.
Mūsų šeimos yra Kabule, jų vizos dar neparuoštos,
tampa vis sunkiau.
Viena viza kainuoja 450 dolerių,
mūsų vizitas atšauktas jau penktą kartą.
Negana to,
šita mašina taip pat tikras laužas, ji nuolat gęsta.
Jaučiame, kad gyvenam skurdžiai.
Neturime kuo pasikliauti.
Neturime nieko, kas mums padėtų, išskyrus Dievą.
Mūsų kančios ir benamystė pasiekė aukščiausią tašką.
Pavargome net verkti.
Aš jau nebeturiu ašarų.
Nuo vakar klaidžiojame gatvėmis kaip benamiai šunys.
Dievaži.
KLINIKOS APSAUGOS KAMERŲ ĮRAŠAI
Žiūrėkit ten. Bijau, kad tai pagrobimas.
Vienas iš jų turėjo šautuvą.
Omidai, pažiūrėk į šitą mašiną. Pilkas stiklas.
Mačiau, kaip Zara į ją įsėdo.
- Ji tavo žmona? - Taip.
Truputį atsuk. Noriu dar kartą patikrinti.
Jis atėjo, paklausė, kur yra daktarė Zara, ir išėjo.
- Jis grįžo? - Taip.
Ar tikrai įrašo data yra tiksli?
Aišku, mašinos langai užtemdyti.
Beveik neįmanoma pro juos įžiūrėti.
Įjunk.
Praėjo keli mėnesiai
nuo dienos, kai daktarė Zara Mohamadi dingo iš savo kabineto.
Niekas nežino, kur ji.
Praėjo daugiau nei metai nuo mokyklų ir universitetų uždarymo.
Nuo tada visos afganistanietės būna namie.
Dabar trečia valanda ryto.
Būna naktų, kai pabundu, tada karšto vandens stiklinė,
rašiklis ir knyga atstoja man draugiją vienišumo akimirkomis.
Mus ir toliau varžo Talibano nurodymai.
Padėtis niūri. Kabulas nusiaubtas.
Ilgiuosi visko.
Ilgiuosi dienų, kai merginos rengdavosi spalvotai,
ne juodai.
LAI TIKINTIEJI PASITIKI ALACHU.
Mano nusikaltimas tas, kad meldžiau teisingumo.
Turiu čia slėptis, nes reikalavau laisvės.
Reikalavau laisvės moterims
ir savo tėvynei.
Turiu būti toli nuo savo šeimos.
Bet šitas kačiukas visada šalia manęs.
Aktyvistės slepiamos tokiose vietose.
Įsidėmėkite, tai labai pravers
laikant stojimo egzaminą į universitetą.
Pavyzdžiui, pasakau sakinį apie Afganistaną.
Galvoju apie Afganistaną.
Sakau: „Galvoju apie Afganistaną.“
Nuo 2021 m. rugpjūčio 15 d. tūkstančiai moterų išėjo į Kabulo gatves,
reikalaudamos duonos, darbo ir laisvės.
Šimtai moterų buvo suimtos, kankintos arba nužudytos.
Daugelis jų vis dar dingusios.
Zara, Šarifa ir Taranom kuria naujus gyvenimus ne Afganistane.
Išvertė Sandra Siaurodinė