Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Trafiken norrut står still på motorvägen vid Elsinore
och ett flertal utryckningsfordon är på väg.
Släpp fram dem.
Skälet till olyckan är okänt.
Det kan ta en halvtimme tills trafiken kommer igång igen.
Det minsta av hans verk är stort
Och kan hans makt bevisa
Må alla furstar gå i rad
Med all sin makt och vilja
För Elisabeth var välvilja inte bara ett begrepp.
Det var ett sätt att vara, att utöva prästämbetet.
Ett sätt att vara både maka och mor.
Ni betydde allt för henne.
Får jag hålla den?
Händer det nåt efteråt? Kaffe, kanske?
Nej.
- Hej, Regitze. - Hej, Heine.
Jag är så glad att vi gör det tillsammans.
- Visst. - Så...
Prästgårdar är tjänstebostäder och den nya pastorn är otålig.
Jag har ringt Jan några gånger men han har inte börjat packa
eller ta det på allvar.
En prästgård är en tjänstebostad.
- Visst. - Den nya pastorn vill flytta in.
Jan.
Vi förstår din sorg och chock.
Men livet går vidare och har mycket att erbjuda.
Jag tog med en bok. Hantera sorg.
- Jan. - Pappa.
Vilket nonsens.
Jäkla slemhög.
Pappa?
Pappa, kom ut. Heine har gått. Pappa?
Bra.
- Jag gör lite kaffe. - Vi måste öppna nåt tillsammans.
"Min lyras klang har vänts till klagan,
flöjtens toner ljuder som gråt."
Vi måste öppna det. Nu när hon inte längre är här.
Det var vad jag fick höra.
Kära ni...
Kära, kära ni båda...
Jag står inför pärleportarna.
Jag ligger faktiskt i sängen men ni förstår.
Jag känner mig trygg. Jag har min tro.
Min enda sorg och oro är ni båda.
När man är en familj, särskilt en så liten som vår,
måste man anstränga sig för att finnas till för varandra.
Oavsett skillnader och meningsskiljaktigheter.
Regitze, Jan är din far.
Det är meningslöst att vara bitter mot honom.
Du har ingen annan far.
Jan, du har ingen annan dotter,
så ta dig samman även om du måste svälja stoltheten.
Ibland måste man gå långt för att mötas halvvägs.
Regitze, din far och jag pratade om att gå Camino.
Från Astorga till katedralen i Compostela.
Det har jag drömt om hela livet.
Nu kan jag det inte.
Därför är min sista önskan
att ni båda kan gå Camino tillsammans.
Jag tror det gör er gott.
Ta hand om er själva och varandra.
- Camino? - Ja.
Camino.
-260 kilometer. - Okej.
Det tar 11 dar.
Elva dar?
Jag vet inte, det kanske finns en kortare vandring
man kan göra på helgen.
Saknar du henne inte alls?
Om jag saknar henne? Vad...
Hon är min mor, så klart jag saknar henne.
Då kanske du borde överväga att hedra hennes sista önskan.
Vad tänker ni göra?
Jag vet inte. Du vet hur vi har det.
Ni kan prata om ni går på vandring.
Ja...
- Var ligger hon begravd? - Den allmänna graven.
Hallå! Släng inte blommor här.
Min mor har just blivit begravd här.
Inte där, det är bara gräsmattan.
Den allmänna graven är längs gången bland björkarna.
Okej.
Här.
Det blir en lång tur med honom.
Hur är det med din situation?
Pratade du med holländaren?
Tror du den här blir för varm?
Jag förstår att det kan verka komplicerat.
- Ja. - Men har du pratat med honom?
Nej, det har jag inte fått gjort.
Det är från pappa igen.
- Nåt om en sten i ryggsäcken. - Va?
Det går från ingenting till att välla in meddelanden.
Den här gången om en sten...
Din mor skulle bli glad att se oss nu.
Absolut.
Det är god mat.
Jag ser fram emot att pröva caldeirada.
Vi gör inte vandringen för att äta och dricka.
- Vad är det? - Ditt Caminopass.
Jag heter Joaquin. Och du?
- Jag heter Jan. - Välkommen, Jan.
- Din första Camino? - Ja.
- Underbart. Buen Camino. - Tack.
- Varsågod. - Hej.
Jag heter Joaquin. Ditt namn?
- Regitze. - Roligt att träffas.
Är det din första Camino?
Ja. Mamma dog just av cancer...
- Det var hennes sista önskan. - Bra.
Buen Camino.
- Så där. - Det första steget.
Din mamma och jag sa det när vi började nåt nytt.
"Det första steget."
Det har jag aldrig hört.
Det var vad vi sa.
Okej.
Fint.
- Det första steget. - Det första steget.
260 KILOMETER KVAR
Google säger att vi har gått för långt.
Den första kartan gjordes på lertavlor runt 4000 före Kristus.
- Jag tror vi klarar oss. - Vi måste gå tillbaka.
- Och sen ta till höger. - Vi har gått för långt.
Vi måste gå tillbaka och ta till höger.
Buen Camino!
Vissa tar en taxi ut från stan.
Det kan vi göra också.
Pilgrimer har gått här sen medeltiden.
Det är en 1200-årig tradition.
Det är helt magiskt.
Du tog inte med mycket.
Vi är i Spanien. Det är soligt och varmt.
260 kilometer i gymskor?
Jag tror inte du förstår vad vandringen handlar om.
Camino upplyser vandraren. Åt helvete med skorna.
Tänk om din mor var här.
Jag tror hon skulle sjunga: "Upp, alla ting."
Hon hade en så vacker röst.
Du skulle nog bett henne vara tyst.
Varför säger du det?
För...
det gjorde du alltid när hon sjöng.
Det gjorde jag inte. Vi sjöng ofta ihop.
- Buen Camino. - Buen Camino.
- Hej.
Det är okej. Vi kommer bara ihåg olika.
Du sjöng nog när det bara var ni två.
Det vet jag inget om. Okej?
- Buen Camino. - Buen Camino.
Nå...
vi har fortfarande 16 kilometer att gå.
Behöver du vila?
Nej!
Vi måste punktera dem.
- Buen Camino. Blåsor? - Ja. Stora.
Du har nog fel skor för Camino.
- Tror du det? - Ja, du borde nog...
- Sticka hål på dem. - Ja, jag sa det.
Ja.
- Jag har den här. - Jag kan göra det.
Nej! Det går bra.
- Jag gör det. - Så fint, du har allt.
- Okej. - Fint.
Bättre?
- Tack. - Jag heter Mirna, från Kroatien.
Det här är Jan. Jag är Regitze, från Danmark.
- Buen Camino! Vi ses. - Buen Camino.
- Det var snällt av henne. - Hon var så irriterande.
- Är du färdig snart? - Ja.
- Skynda på, snälla. - Hej.
- Norge.
- Danmark. - Jag är från Oslo.
Köpenhamn. Hej.
- Går du Camino ensam? - Jag går med pappa.
Jag skulle gått med min flickvän men vi gjorde slut.
Okej. Ja.
- Det fungerade inte. - Nej.
Så är det.
Vi pratade om att köpa hus och elbil och så.
Och kanske skaffa barn.
Ja. Galet.
Ja.
Så förälskade hon sig i sin fitnesstränare.
Fan. Okej.
Hennes brasilianska tränare. Tatuerad från topp till tå.
- Ursäkta. - Det går bra.
Jag bara...
Det är tatueringar, fitness, Brasilien och så...
- Det är många saker. - Ja.
Det är nog...
Det är nog bra att tänka på nåt annat. Bara...
- Ni har samma hårfärg. - Vilket sammanträffande.
- Kom med toalettpapper. - Ja. Ursäkta.
- Hej, Köpenhamn. - Hej, Oslo.
Jag checkar in oss.
- Hej, igen. - Hej!
Jag tänkte på din pappa och hans fötter.
- Jaså? Fint. - Ta med de här till honom.
Jag har stora fötter. De kan justeras.
- Nej, vi kan inte ta dem. - Jo, gör det.
- Jag har kängor. - Verkligen?
- Det går bra. - Tack så mycket.
- Ja. - Tack.
- Hej då. - Tack.
Hej då.
- Jag fick ett rum. - Bra.
Titta. Mirna gav dig sina sandaler.
Det blir perfekt.
Din mor hatade män med strumpor i sandaler.
Ja, men hon är inte här...
Ta dem, bara.
Okej.
"Tack, Mirna och Regitze." "Varsågod."
- Hej. - Hej.
Vi pratar förstås lite grann...
Men pratar ni om riktiga saker...
Jag försöker. Det är så...
Jag vet inte om jag vill berätta att jag ska bli mamma.
Jag skulle också tveka i din situation.
Brösten är så ömma.
Det gör så ont. Var det så i början för dig också?
Kan du sluta med det där...
Mads, kan du låta honom... Nej! Vänta lite.
Jag blir galen. Mads, kan du...
Jag ringer tillbaka. Hallå!
Det är gott.
Skaldjuren här är fantastiska. Tycker du inte?
Vad åt du som barn?
Hur så?
Jag vet inte. Jag...
Jag kommer inte riktigt ihåg farmor.
Det är inte mycket skaldjur i soppan.
Farfar kommer jag ihåg.
Piplukten och den djupa rösten som skrämde mig.
Pratade han mycket?
- Farfar? - Ja.
Hade ni en god relation?
Bästa sättet att beskriva honom var som en arrogant skitstövel.
- Men förutom det? - Jag vill inte prata om det.
God morgon, Köpenhamn.
God morgon, Oslo.
Tjugo kilometers vandring och sen yoga?
- Madrasserna är tuffa för ryggen. - Ja.
Håll lemmen i byxorna på pilgrimsfärden.
- Va? - Det är min dotter du glor på.
Hon ställde sig framför mig. Jag var här först.
Folk söker insikt och visdom här.
Vad gör du? Han sköter bara sig själv.
Du visar upp dig och utövar en österländsk religion
där kristna pilgrimer har gått.
Slappna av, jag stretchar bara.
Yoga är ingen religion.
Ni håller god fart idag.
- Ja. - Gudomlig fart, kanske.
Sandalerna är perfekta. Tack så mycket.
Visst, pappa?
- Tack. - Vill ni gå med mig?
- Det vore... - Nej, tack.
Någon annan dag. Buen Camino.
Tack.
Varför kunde vi inte gå ihop?
Jag är här för att uppfylla din mors sista önskan.
Inte umgås med någon kärlekshungrande Storfot
som tycker det är ett skämt.
145 KILOMETER KVAR
Cruz de Ferro. Järnkorset. Caminos högsta punkt.
En mycket viktig plats. Du kan ta fram stenen nu.
Stenen?
Jag skickade SMS om att ta med en sten.
Jag trodde du skämtade.
- Ett skämt? - Men...
Jag förstod inte.
Stenen symboliserar den börda du vill bli av med.
När du lägger ner stenen lägger du ner din sorg.
Det fungerar nog bara om man är religiös.
Det är inget sammanträffande att du inte har någon sten.
- Va? - Du fruktar stora känslor.
Jag förstod inte ditt SMS.
"Låt allt vatten under himlen samlas till en plats
så det torra landet blir synligt.
Och Gud såg att det var gott."
Från Första Moseboken. Det sa din mor när hon såg
en vacker vy som den här. En dal som den här.
Vet du vad min favoritberättelse i Bibeln var?
Den om... när Jesus föddes.
- Jesu födelse? - Ja.
Mamma och pappa var båda hemma och fick många gäster.
Jag tyckte det lät fint.
En småborgerlig tolkning av Nya Testamentet.
Kanske det. Du kanske har rätt.
Jag var avundsjuk på Jesus.
Tänk att bo i ett stall med båda föräldrarna och några djur.
Du skulle inte klara dig två minuter i ett sånt stall.
- Vamos! - Ta det lugnt!
Schas! Bort! Nu!
- Vad gör du? - Vamos!
- Vad gör du? - Den har skabb och loppor. Vamos!
Tänk om jag slängde sten på dig?
Va?
Du kan inte slänga nåt på någon.
- Det kan jag visst. - Du är rädd för konfrontation.
Vad säger du? Jag är inte rädd...
Du tycker inte om motvind. Du tar hellre en annan väg.
Vad menar du med det?
Du fullföljer aldrig nåt.
Veterinärstudierna, tennis, kock och allt annat det har varit.
Jag klarade inte veterinärskolan. Jag är dyslektisk. Har du glömt det?
Visst, eller du kanske inte anstränger dig.
Precis som kockfirman och den fina cateringen du startade.
Låter corona bekant?
Det är inte mitt fel att allt ställdes in.
När livet är hårt och orättvist har du två möjligheter.
- Du kan antingen fly... - Sluta!
- Eller stå på dig. - Sluta. Det gör ont! Sluta.
- Inget får göra ont. - Sluta. Du är så jobbig.
Vill du springa eller stå på dig?
- Sluta! - Jag pratar om vad som räknas.
- Eller hur? De stora sakerna. - Du är så...
Hej.
- Hej. - Hej.
Buen Camino.
Kom. Vi går vidare.
- Hej. - Hej.
- Hur går det? - Det går riktigt dåligt!
Jag vill åka hem, jag vill inte göra det här.
- Så du ska... - Va?
Hallå? Vad säger du?
- Vad säger du? - Gå till katedralen först.
Och tänd ljuset.
- Ja. - Ja.
118 KILOMETER KVAR
- Vill du ha mjölk? - Ja, men jag vill ha färsk mjölk.
Leche färsk. Fresco eller nåt.
Så klart den är färsk. Varm mjölk.
Nej. Färsk...
Den mjölken varar för evigt. Jag vill ha färsk... direkt från...
- Färsk. - Det är kaffe. Ta det lugnt.
Varför är kaffet så dåligt i cortadons hemland?
- Caliente. Varm. - Okej.
Tack.
UTH-mjölk. Den ger eftersmak.
Din mamma gjorde dåligt kaffe. Herregud, det var hemskt.
Ljummet vatten och få bönor, men jag klagade inte. Varför?
För det handlar inte om kaffet utan vem man dricker det med.
Jag hade tur att få dricka med din mamma.
Kan vi ta en halvtimme utan att prata om mamma?
Bara en halvtimme.
Vad är det med dig och kärleken?
Har du fortfarande ingen annan i livet?
Det finns många i mitt liv.
Jag har en väldigt nära väninna som heter Lisa.
Men du har ingen som älskar dig, och ingen att älska?
Kärleken kräver mod. Det är allt som krävs.
Du måste våga vara ömtålig och försvarslös.
- Saknar du mod? - Jag vill inte prata om det.
Jag vill inte prata om kärlekslivet med min pappa. Det är...
Det kan jag göra med mina vänner.
Och vänner är också kärlek.
Du är inte särskilt bra på att dela dina sanna känslor.
Det känns lite som en föreläsning ibland.
Ja...
Vi behöver inte prata om det.
Pappa?
Hej.
- Vad gör du? - Vad gör han?
- Pappa? - Vad gör han?
Hördu!
- Vad gör du? Pappa? - Är han diabetiker?
- Vad gör du? - Är han diabetiker?
- Är du diabetiker? - Pappa? Titta på mig.
- Nej. - Vakna!
- Vad gör du? - Han är hypoglykemisk.
- Våld hör inte plats någonstans. - Pappa.
Vad gör du? Hör på mig.
Lyssna nu. Han är en uppenbar diabetiker.
Det måste du veta om du är hans dotter.
Har du en kaka eller juice?
- Han måste ha socker, nu. - Han är inte diabetiker.
- Han... - Jag har mer juice.
Han behöver socker. Nu! Annars kan det bli svårt.
- Vänta lite. - Vi tar hand om det här.
- Jag kommer. - Det är ingen fara.
- Det är viktigt att han får socker. - Ja.
- Och choklad eller nåt. - Pappa?
- Håll där. - Drick.
Man kan inte ge sig iväg utan att ha nåt med sig.
Sätt honom i skuggan.
Är du okej?
Är du diabetiker, pappa?
Ja.
Du tyckte inte jag borde veta det?
- Det är inget man skyltar med. - Nej...
Det är gamlas diabetes, inte så charmigt.
Men vi måste se till att du får äta och dricka.
- Och att du tar insulin. - Ja, men...
- Det är inget skämt. - Det är typ 2...
Jag har inte behövt insulin hittills.
Jag är vuxen. Jag sköter mitt eget juice och kex.
Uppenbarligen inte. Svenskarna gör det!
Man berättar sånt för familjen.
Precis som jag hade velat veta att mamma började bli sjuk.
- Vi ville inte oroa dig. - Skelettcancer i tredje fasen!
Det var gott om skäl att oroa mig.
Ja...
Vissa saker är svåra att säga.
Hej.
Monasterio de San Julian de Samos. Det brann ner 1558
men blev återuppbyggt.
Det har stor symbolisk betydelse för Camino.
- Du måste äta och dricka. - Det finns gotisk, barock
och renässans i arkitekturen.
Pappa? Diabetes? Du måste äta och dricka nåt.
Jag försöker prata om omgivningen.
Ge klostret lite historisk resonans och mening.
Och du pratar om kex.
Ja, jag försöker bara...
Din mor och jag förberedde oss alltid när vi reste.
Vi visste alltid vad vi träffade på.
Hej, vännen. Det är inte rätt tid.
Lisa. Det är inte rätt tid!
- Snälla. Ingen mobil. - Jag blir tillsagd av en munk.
Jag ringer senare. Hej då.
- Varför svarade du? - Lugn, jag lade på.
Det är ett kloster, inte ditt lokala hipsterkafé.
Snälla, sänk rösten.
Det är ett kloster, folk lever i tystnad.
Visa lite respekt.
Vi går och går.
Och?
Jo...
Vi kommer inte överens.
Och holländaren?
Jag tror inte han vill veta att han ska bli pappa.
Så, hur går det med blåsorna?
- Sandalerna hjälpte. - Bra.
En pilgrimsfärd är ett mönster, en ceremoniell rörelse,
vad gäller distansen, vandringen, pilgrimernas beteende.
Allt är bestämt, det är inte bara att dra omkring.
- Mönstret är grunden. - Det är en ritual.
En utdragen ritual, som erbjuder en religiös förnyelse
och ny sinnesstämning.
- En övergångsrit. - Inklusive en separation.
Den liminala fasen, den mytiska stigen.
De repeterar vad mytiska personer har lärt dem i det förflutna.
Repetition och repetition igen, och ett visst mönster träder fram.
Och i den stunden erbjuder mönstret ytterligare repetition...
Just det. Du borde gå Via Francigena någon gång.
- Det är en vacker pilgrimsfärd. - Kanske det.
- Okej. Buen Camino. - Buen Camino.
Hej då.
- Du borde hitta någon som honom. - Okej.
- Och bli uttråkad till döds? - Bli uttråkad?
I sällskap av en sån auktoritet?
Du ser vacker ut.
- Jag måste kissa varje kvart. - Jaså?
- Ja. - Åh, nej.
Förutom det är graviditeten underbar.
- Är pappan här? - Han är en skitstövel.
Jag går för att finna styrkan att lämna honom.
Fint väder.
Jag bryr mig inte så mycket om vädret.
Jag hedrar min avlidna hustru.
- Jag är här för tredje gången. - Tredje gången?
Första gången gick jag Camino
för att min make dog i en bilolycka.
52 år gammal.
Andra gången jag gick Camino hade jag bröstcancer.
Nu går jag för att min bästa vän dog i leukemi förra året.
Jag saknar henne. Mycket.
Det är bra för mig att gå. Du vet?
Fortsätta framåt.
Och jag tror jag överlevde cancern.
Inga löften, men...
jag hoppas.
- Jag behöver vila lite. - Visst.
- Hej då. - Hej då.
- Vi ses. - Ja, hej då.
Är du okej?
Lite juice och kex?
Nej, jag vill bara sitta här ett tag.
- Det är bättre om... - Jag är inget barn.
Jag försöker bara hjälpa dig.
Du ser ut att behöva det här.
- Tack. - Välkommen till La Senda.
Tack.
Hallå? Señor? Hej.
Kaffet är väldigt gott.
Så gör vi kaffe i Spanien.
Nej, det är det inte. Tro mig.
Så gör man inte kaffe på den jävla Camino.
Det finns religiöst folk här.
- Dåliga ord kan vara stötande. - Dåliga ord? Javisst.
Förlåt. Jag brukar inte...
Signora... scusi för...
Nej. Det är italienska.
Just det...
Min mor förstår inte engelska.
Ja, men... tack.
Spelar du?
- Ja, går det bra? - Ja, det går bra.
Vill du spela?
Ja? Okej, varför inte?
Okej.
1-0.
Förlåt.
- Nej. - Första gången på Camino?
Ja. Och...
Och sista, antagligen.
Går med min pappa för mammas skull. Det är...
Det är lite komplicerat.
- Inget mer spel. Du vinner. - Nej? Okej. Jag vinner? Okej.
Jag måste hjälpa min mor laga middag.
- Till mig? - Till dig och...
- Och andra. - Tjugo andra.
- Men jag vinner. - Du vinner.
- Vi kanske spelar senare. - Hej då.
Hej.
Pingis?
De gör gott kaffe.
Det är coolt, skaffa vänner.
Ursäkta. Kan du ge mig smöret?
Hej.
Gör det ont?
- Gör vad ont? - Att prata med Mirna idag.
Du borde försöka igen.
Om du behöver prata med någon så gör det.
Jag är här för din mamma.
Visst, vad annars?
Vad annars?
Varför en sån nedlåtande ton?
Den är inte nedlåtande.
Det har bara alltid handlat... om dig och mamma.
- Mamma och du, du och mamma. - Jag vet inte vad du pratar om.
Det har alltid handlat om er.
Om att vara smart och vad du just har läst...
Ändlösa debatter om tro och...
existensen och akademiska saker.
Är vi emot litteratur och det andliga nu?
Det har bara alltid varit...
Det var inte alltid lätt med er utan att kunna läsa.
Men du hade dina egna intressen.
Du var bra på tennis.
"Gud mildrar luften för det klippta fåret."
Men tennis gav mig inte många poäng hemma.
Att vara en familj är ingen tävling.
Alla var välkomna vid vårt bord.
Ni kom aldrig för att se mig spela.
Mamma hade alltid någon predikan att skriva,
en sorgegrupp att samla...
Du hade alltid läxor att rätta.
Du vet inte hur bra eller dålig jag var.
Sport är inte min grej.
De andra föräldrarna kom inte för sportens skull.
De kom för barnens skull.
Om du ska gnälla om barndomen, gå och sitt någon annanstans.
Välkommen.
Alkohol och diabetes 2.
Är det tillåtet?
Oroa dig inte. Jag kommer i fred.
En cola, por favor.
Vill du ha öl? Una cerveza.
- Nej. - Åt henne.
Du kanske borde dricka dig full och tappa kontrollen.
- Bry dig inte om vad folk tycker. - Jag vill bara ha cola.
Okej?
Din mor... vi hade några fina gräl.
Vi pratade och älskade...
Pappa, det räcker.
Jag förstår. Jag förstår att du är förtvivlad.
- Det är inte... - Det är jag inte, jag plågas!
För helvete! Jag plågas här inne.
Jag har förlorat mitt livs vittne, min själsfrände.
Man är ingenting utan kärlek.
Man är ingenting ensam.
Så klart man är även om man är ensam.
Vad är man när ingen kan höra dig?
- När ingen kan se dig. - Man är sig själv.
Du är dig själv, och det är nåt.
- Jag klarar mig bra på egen hand. - Lägg av.
- Vad ska det betyda? - Du är inte lycklig, Regitze.
- Vem som helst kan se det. - Det vet du inget om.
Du har ingen kärlek, kära du.
"Allt sötas av kärleken."
Jag vill fortfarande inte diskutera kärlekslivet med min pappa.
Det finns inte mycket att prata om så det spelar ingen roll.
Okej, så nu sitter vi bara här...
Är vi ingenting? Vi är ingenting. Är det så?
- Din mor är med mig. - Ja, jag vet att hon är med dig.
Och du bär henne i hjärtat. Men jag finns också här.
Vad är det? Är det hennes...
Är det hennes aska?
I din magväska?
Du sa att mamma hade begravts i allmänna graven.
- Du ljög! - Nej, jag kunde inte släppa taget.
Tanken på Elisabeths aska i mörkret...
Det är verkligen...
Jag vet inte vad jag ska säga.
- Du vet inget... - Gör inte så här!
Du vet inget om sorg. Du vet inget om riktig sorg.
Du vet inget om riktig förlust. Kniven i hjärtat.
Vem tar med sin döda frus aska till en bar i Spanien
och ljuger för sin dotter?
Hon drömde om Camino, om att se katedralen.
- Jag vill att hon får se den. - Hon drömmer inte längre!
Hon kan inte se eller uppleva nåt.
Hon är död! Få in det i skallen!
Nej!
- Sköt dig själv. - Sluta.
Nej!
- Sluta! - Elisabeth!
Sluta, snälla!
Sluta, det är min mamma.
Det är min mamma.
Hon gick sönder...
Se till att påsen är tätt försluten.
- Jag åker hem. - Nej, Regitze. Stanna.
Stanna. Jag är inte mig själv. Okej? Jag känner mig hemsk.
Du slog till mig.
Ledsen. Jag är full, jag tål inte alkohol.
- Jag åker ändå hem. - Nej, Regitze. Kom igen. Stanna.
- Rör mig inte. - Stopp. Slå till mig, för helvete.
- För att balansera. - Det tänker jag inte.
Kom igen. Var inte en sån dörrmatta.
- Vad kallade du mig? - Kom igen, dörrmattan. Snälla.
Pappa, det här...
Det är över.
Vi är inte bra för varandra. Vi är...
Vi pratar förbi varandra, vi sårar varandra och vi...
Du sårar mig.
Jag åker till Compostela och så...
flyger jag hem.
Så kan du gå din Camino. Okej?
- Regitze... - Ring inte och jag ringer inte dig.
Hej då, Jan. Buen Camino.
Hallå...
Det finns en sak till jag tänkte att du borde veta.
Jag är gravid.
Va?
Och jag... är glad.
Jag tror faktiskt...
Jag tror att jag blir en bra mamma.
- Vill du vänta och gå imorgon? - Nej, tack.
Det är Lisa. Lämna ett meddelande så ringer jag tillbaka. Hej då!
Hej, det är jag. Jag lämnade honom. Jag stack.
Jag vill inte vara hos honom. Han slog mig!
Han är en jävla skitstövel.
Jag vill bara åka hem nu.
Hallå?
Hallå? Vem är det?
36 KILOMETER KVAR
Buen Camino, Köpenhamn!
Pratar vi inte idag?
- Vill du gå tillsammans i tystnad? - Va?
Vill du gå tillsammans i tystnad?
Så du stöter på mig?
Ursäkta, va?
- Stöter du på mig på Camino? - Jag föreslog bara att gå ihop.
Eftersom du och din pappa inte kommer överens.
Det är en plats där pilgrimer har vandrat sen medeltiden.
Inte en plats att ragga tjejer att hålla dig varm i sovsäcken.
- Okej. - Visst?
Jag är gravid.
Hörde du det? Va? Jag är gravid!
Jag är ingen bimbo!
Visa lite respekt, Norge!
Va?
- Hallå. - Hej. Jag måste åka till Compostela.
- Okej? I taxi. - Compostela. I taxi?
Just nu.
Ja, men vi har ett problem. Vi har ingen taxi.
Okej.
Men jag kanske kan ringa en taxi från Compostela åt dig?
- Ja, det vore jättebra. - Tre timmar, två timmar...
- Jag vet inte. - Så fort som möjligt.
Jag måste leta upp deras telefonnummer.
Regitze. Jag har letat överallt efter dig.
- Hej. - Hej.
- Vad gör du här? - Din pappa.
Han betedde sig konstigt på morgonen.
Han svimmade och slog i huvudet.
- Han kanske fick hjärnskakning. - Va?
Doktorn undersökte honom. Han måste vila.
- Ja. - Jag tänkte att du borde veta.
Jag vet inte om du... Vill du träffa din pappa?
Nej, jag vill inte tillbaka. Nej.
Jag kan inte.
Hör på...
Min pappa var ingen särskilt god man.
Vi bråkade, han och jag.
Politik, etik, musik, samhället. Flyktingar. Allt, faktiskt.
Nu är han borta och jag saknar honom så mycket.
Varje dag.
Alla berättelser man har. Jag sa:
"Kommer du ihåg den roliga hunden i Almeria?"
- Va? - Vi skrattade, för...
Vi såg en rolig hund i Almeria en gång.
Men nu...
Jag...
Det var bara för honom och mig.
Nu har jag bara bilden av hunden.
Helt ensam.
Jag kan inte ens minnas...
en enda rolig berättelse med min pappa just nu.
Jag tror du kommer det.
- Tack. - Varsågod.
Hej, pappa.
- Hej! - Hej.
Så du är gravid.
- Ja. - Det är fantastiskt.
Ja.
Men det är rätt nytt, så...
Jag är bara i tionde veckan.
Så...
- Så det blir inte på ett tag. - Nej.
Vem är han? Pappan.
Det finns ingen pappa.
Det finns alltid en pappa.
Inte i det här fallet.
- Inte? - Nej.
Så du vet inte vem som gjorde dig gravid?
Jag vet hur jag blev gravid, men...
Jag har ingen pojkvän. Det var bara en...
En kille från...
En holländare som jag träffade. Han vet inget.
- Du kan leta rätt på honom. - Jag vet inte. Det är...
Han är gift med två barn...
Det kan jag inte.
Men du kan inte få barn på egen hand.
Varför inte?
För det är väldigt själviskt.
Och så sorgligt.
Har du tänkt på
vilket stort ansvar det är att ha barn?
Är det? Jag hade ingen aning.
- Du kan fortfarande göra abort. - Vad säger du?
Vad jag minns är gränsen 12 veckor.
Hallå! Du har ingen rätt till en åsikt
om mig och min graviditet.
Och du har ingen rätt till en åsikt om abort.
Okej. Men vi kan väl diskutera det? En aning.
Jag får ha en åsikt.
Håll tyst och blunda, du har fått hjärnskakning.
Det här är mitt beslut.
Du behöver inte ha nåt med mig och mitt barn att göra.
Inget alls.
Jag vill aldrig...
aldrig diskutera det med dig igen.
Hej. Du svarar äntligen.
Du vet väl att det inte är någon tidsskillnad?
Men jag måste verkligen få prata med dig.
När det är sent i Spanien är det sent i Danmark också.
- Förlåt. - Det måste få vänta till imorgon.
- Det är så sent... - Okej. Hej då.
Hej.
- Hej. - Hej.
Herregud, Tito, dra upp gylfen, den galna flickan är tillbaka.
Vad säger din mamma?
En gammal spansk hälsning.
Okej.
Gracias. Och...
Buenos días. Men jag...
- Jag gör dig en till cortado. - Nej, jag bara...
Om matlagningen...
Nej! Det här är Galicia.
Vi har Spaniens finaste kök.
- Ja, naturligtvis. - Min mor var en utmärkt kock.
Men hon är gammal nu och har lite demens.
Vi gör så gott vi kan.
Javisst. Jag ville bara fråga om jag kunde...
om jag kunde hjälpa till i köket.
- Du? - Ja, jag kan laga mat.
Ja. Och jag skulle...
Jag behöver verkligen få göra nåt.
Hon vill hjälpa till med maten. Hon säger att hon kan laga mat.
Låt oss fylla köket med kåta kvinnor. Vilken fest!
Sí? Ja?
- Sí, sí. - Betyder det ja?
- Det gör det. - Gracias, señora.
Få se...
Jag kan göra kronärtskockor.
Med jamón.
Hon vill göra kronärtskockor med skinka.
- Det är väldigt gott. - Okej.
Den står här.
Varsågod.
Ät.
Nej, vi pratar inte om det igen.
Ät upp maten.
Din mamma verkar ha en väldigt...
- En stor personlighet. - Jag tror dig.
Idag är det sex veckor sen mamma dog.
Det känns konstigt när de försvinner.
- Ja. - De fanns alltid där.
Och plötsligt finns de inte det.
Jag börjar faktiskt sakna henne lite.
Ja.
Jag kände mig väldigt kall. När jag inte...
saknade henne.
Kall? Du?
Det tror jag inte.
Tito!
Fråga geniet om hon också vill laga middag.
Min mor frågar om du vill vara snäll och hjälpa oss med middagen.
Ja, gärna det.
Ja.
Och åt dig...
- Hur gick det med hjärnskakningen? - Huvudvärken har försvunnit.
- Och jag är utsvulten. - Bra.
Sätt dig.
Tack för maten.
Varsågod.
Tänk att du...
- Tänk att du... - Allvarligt, pappa. Sluta.
- Dra ner på dramatiken. - Okej.
Jag reder nog ut det här.
Det är...
många kvinnor som får barn på egen hand. Eller hur?
Vet du att din mamma drömde om att få barnbarn?
Tänk om hon fått uppleva att bli mormor.
Hon plågades av vår relation.
Hur bitter relationen var.
Att vi lät det gå så långt att vi inte sågs längre.
- Kommer du ens ihåg det? - Kommer ihåg vad?
Men...
kommer du ens ihåg varför vi slutade ses?
Kommer du ihåg vad du kallade mig?
Jo...
Du kallade mig...
ditt livs besvikelse.
- Ja. - Ja.
- Jag hade nog druckit för mycket. - Ja.
Det hade du nog.
Det gjorde inte så ont...
att du sa det. Det var mer...
det faktum att du verkligen menade det.
Det är så du ser mig.
Jag tror du såg för mycket i det.
Kan man det?
Se för mycket i det?
Men se på dig nu.
- Du kan nära folks kroppar. - Ja, men...
- Din mor närde folks själar. - Jag behöver inte ditt beröm nu.
Jag övertygade mig om
att jag var en stor tänkare.
Och jag var säker på...
att jag skulle skriva viktiga böcker och förändra hela världen.
Men jag blev gymnasielärare.
Vilket din farfar inte respekterade
så han hånade mig varje gång vi sågs.
Och...
han såg till att berätta att jag var hans stora besvikelse.
Jag kände mig som ett fiasko.
Va?
Det är vad jag har blivit.
Någon som spelar för galleriet och citerar Kierkegaard.
Ja, men...
Det är nåt.
Jag vet inte men det är för sent att ändra på.
Jag har fört över all besvikelse på dig...
- Det är inte rättvist. - Nej.
Jag dricker också för mycket.
- Och jag har varit otrogen. - Det behöver jag inte veta.
- Och din mor låg med Heine. - Nej!
Jo.
Ja...
Det är sorg och förlust.
Och skammen och skulden.
För vad vi gjorde varandra till.
Skam och skuld som Herren skulle hela, sa din mor.
Men sorgen och förlusten...
är jag ensam med nu.
Hej.
Det var fint. Tack för musiken.
- La cena, no? La cena. - Middag.
- Middag, ja. Sí. - Buenísima.
Tack.
Oj.
Alla kan se din glädje i kokkonsten.
Jag vet inte. Det är bara lite olja och...
lök och era vackra grönsaker.
Ja?
Jag är gravid.
Embarazada? Är du med barn?
Ja. Det finns ingen pappa, men jag...
får ett barn. Ett litet.
- Grattis, antar jag. - Ja, tack.
Ja, jag är...
Jag är glad. Tror jag.
Jag har... min mamma.
- Ja. - Jag måste hjälpa till.
- Annars glömmer hon. - Ja.
- Glömmer att lägga sig, och... - Sova.
Jag måste duka till frukosten och göra mig i ordning för sängen.
- Ja. Visst. - Okej?
Jag är trött.
Vi kan åka hem.
Kan din uppvaktare köra oss?
Han är inte min uppvaktare.
Hur blir det med katedralen och tända ljus för mamma?
Vi hinner innan flygplatsen.
5 KILOMETER KVAR
- Visst är katedralen vacker? - Ja, den är vacker.
Och fantastisk.
Kommer du?
Nej, det gör jag inte.
Vad är det?
Jag kan inte se det längre.
- Se vad? - Jag skulle hellre ta en kopp kaffe.
Din mor och jag tog det när vi reste.
Vi drack kaffe och satt där och tittade på folk.
Såg livet passera. Jag gör hellre det.
Jag vill ta med mamma.
Okej.
Min mamma.
- Hej. - Åh, hej.
Hej.
Har du varit i katedralen?
Nej. Jag har sett många kyrkor och katedraler i livet.
Är du troende eller arkitekt?
Tack!
Min fru var troende. Hon var präst.
Protestantisk.
Och du?
Just nu är jag kaffedrickare.
Vi har en väldigt vacker katedral i Zagreb.
Okej. Den har jag inte hört om.
Om du kommer till Zagreb borde du ringa mig.
Jag kan visa dig.
- Det är vad vi gör, eller hur? - Vad gör vi?
Vi dricker kaffe.
Vi träffar nya människor.
Vi går vidare. Vi fortsätter.
Nå... Hej då.
Hej då.
Kan man tända ljus för någon levande?
Du kan tända ljus för någon du har förlorat
eller någon du saknar.
För ett nyfött barn. För alla.
Det här är för mitt barn. Det här är för min far...
Och var är du?
Jag vet inte.
Tack.
- Tack för att du tog hand om mig. - Ingen orsak, papá.
Så... ja...
För mig var det sommarens stora nöje att träffa dig.
Verkligen.
För mig också.
Ja...
Hej då.
- Vad gör du? - Va?
Låter honom köra iväg?
Jag sa att jag är gravid och det är avtändande...
Du är bara en ensamstående mor i ett väldigt tidigt stadium.
Om du låter honom köra iväg vet du aldrig vad som kunde varit.
Nu är nu, och plötsligt är det för sent.
Är du okej?
Ja.
- Titta inte. - Okej.
Jag... det är för att...
Jag vill träffa dig igen.
Ja.
Jag vill...
lära känna dig bättre.
Kanske komma tillbaka och laga mat och...
se vad som händer med oss.
Jag vet. Gravid. Avtändande.
Nej, inte det. Jag kan inte ha en kvinna i mitt liv.
Ingen kvinna.
- Du gillar män? Eller... - Nej.
Jag har lovat att gå i kloster den första augusti.
Va? Varför det?
- För att jag tror på Gud. - Ja.
- Klostret i Samos är störst. - Jag vet, jag var där. Ja.
Om det hjälper...
fick jag verkligen fundera igen när jag träffade dig.
- Verkligen. - Det hjälper. Lite grann.
Jag är så ledsen. För mig själv också.
Gör vad du måste göra, och...
Och om du och Gud gör slut så ring mig.
Du blir den första jag ringer.
- Mamma blir nummer två. - Okej.
- Men... jag menar allvar. - Jag också.
- Okej. - Okej.
Tack.
Varför blir den idioten munk när han kan få dig?
Var det en komplimang?
Du kan laga mat åt 100 personer så du kan ta hand om ett barn.
Utan tvivel. Eller hur?
Det finns ingen farmor och farfar.
Och ingen mormor.
Men...
det finns en morfar, eller hur?
Jag kan bli morfar om du vill.
Titta inte på mig när jag gråter.
Jag ser ut som en liten kanin.
- Det är inte så illa. - Det är hemskt.
Undertexter: Marcus Hall plint.com