Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
„Byl to mrtvý svět.
A navíc šedý svět.
Počasí bylo kousavé a jasné.
Ve vzduchu nebyla žádná vlhkost ani mlha.
Přesto byla obloha zahalena do šeda.
BÍLÝ DEN
Bylo to proto,
že i když na obloze nebylo mráčku, který by zastínil denní svit,
nebyl tu ani sluneční svit.
Kdyby se ho někdo zeptal, jak se cítí,
nejspíš by jen řekl, že si to užívá.“
V SEVŘENÍ
Vítej v novém domově.
Na shromážděních říkali,
že dolar bude devět lir a euro deset.
A kolik je teď?
Tenhle svět je vážně jen pro bohatý.
Copak neplatíte peníze, když nakupujete dolary?
Nemáte peníze?
Jestli ne, máte mincovnu.
Můžete si vytisknout prachy na dolary, ne?
Váš dům byl dlouho zavřený.
Jasně.
Kvůli finanční krizi občané prodávají vlastní orgány.
Mahir už sem nechodí.
Nemá zdravotní problémy, ne?
Ne, táta je v pořádku. Dobře se o sebe stará.
Yaline, asi si to nebudete pamatovat,
ale objednávky jsem vám vždycky nosil já.
Nezvonil jsem, když tam nebylo auto.
Čekal jsem, až přijedete.
Proč?
Protože jste mi vždycky dal dobrý dýško.
Jednou jsem zas čekal venku.
Táta přišel a našel mě.
Ptal se: „Co tu děláš? Jsi pryč věčnost.“
Byl jsem dítě, tak jsem mu řekl o tom dýšku.
Dal mi takovou ránu.
Říkal: „A já tě platím jen tak?“
„Jsi tak chamtivý!“
To bylo poprvé a naposledy, co mi táta dal facku.
Bylo to kvůli vám.
Yaline.
Musím vám něco říct.
Zrovna jsem se oženil.
- Blahopřeju. - Díky.
Dostali jsme zlato darem.
Co s ním mám dělat?
Prodat ho? Vložit do krypta?
Získám nějaký úrok?
Nebo si ho mám nechat, jak je?
Potřebuju poradit.
Pojď dál, tati.
Ty idiote.
Ještě nemáme otevřeno.
Běž si nakoupit jinam. Máme zavřeno.
Potkal jsi někoho známýho?
Mluvil jsem se synem kupce.
Zrovna se oženil.
Jeho táta je taky dobrý chlap.
Dokonce řekl: „Zrovna ses vrátil. Tohle je na nás.“
Ale odmítl jsem.
Co je to?
Něco pro tebe mám.
Vážně?
Když tu není takový provoz.
Neprosedíš tu hodiny za volantem.
Ale zlato.
Můžeš si ji dočíst.
- To je skvělý. - Líbí?
Podívej.
Zvládneme to.
Tohle místo nám prospěje.
Dobře?
Hezký den!
Vítejte, pane Yaline.
Tenhle váš dům mě ničí.
Snažím se ho napravit.
- Jsem rád, že jsem zpět. - Vítejte.
Naplnil jsem nádrž. Je plná.
V případě výpadku budete mít vodu.
Dobrý nápad, děkuju.
Jaká byla cesta?
Dobrá, šlo to.
Ale cesta z Istanbulu trvala dvě hodiny.
Vítejte, paní.
Díky.
- Zasadil jsem ho. - A co?
- Tu jabloň. - Aha. Dobře. Dobrá práce.
Díky. Strýček Mahir chtěl vždycky jabloň.
- Jo? - Neměl jsem na to čas.
Teď ji budete mít vy.
Chcete svůj koš?
- Co je to? - Koš.
- Sklidíme vám olivy, ano? - Jo?
Ne tenhle týden, ale příští. A dáme je sem.
Pak je vezmeme a v slisujeme v továrně.
- Budete mít vlastní olivový olej. - Díky.
- Podepsali jste ho. - Koše jsou důležité. Pozor na ně.
Selma nás pozvala dneska na večeři.
Posledně jsme nic nepřinesli.
Musíme koupit dárek.
Tak kup něco v obchodech na náměstí.
Nemám chuť jít ven.
Dobře, něco koupím.
Jsem z Istanbulu tak unavená.
Chci jen sedět a dívat se na novinky o celebritách.
...byl zabaven Sahinův majetek
a Yalin Sahin propuštěn z vazby. Soud stále probíhá.
Jeho údajní partneři, čtyři známí obchodníci,
jsou nyní zatčeni a ve vazbě.
MIMOŘÁDNÉ ZPRÁVY – MAJETEK ZABAVEN? NOVINKY Z PŘÍPADU YALINA SAHINA
Tito čtyři obchodníci
údajně zpronevěřili přibližně 100 milionů dolarů
od jejich obětí.
Odvolání jejich právníků bylo zamítnuto.
Rodiny podezřelých tvrdí, že jde o pomluvy, které nejsou pravdivé.
Jsme stále naživu. Život jde dál.
Nejsme mrtví.
Já vím.
Všechno je za námi.
Říkal jsi „Už jsme tady.“
Uvidíme, jestli to tak je.
STAROŽITNICTVÍ
Zdravím.
Jen se rozhlížím.
Do toho.
Hledám dárek.
Máme magnetky.
Ne, hledám něco jiného.
Máme sošky.
Hele, tohle je Aristoteles. Měl tu školu.
Ne, potřebuju něco jiného.
Nemusíte tu být.
Dám vědět, když najdu něco, co se mi líbí.
Tohle můžete pověsit na zeď.
Viděl jsem to.
Ne.
Můžete si zas sednout.
Občas sem chodí dobře oblečení lidé.
Prochází se.
Myslí si, že jsou nenápadní, ukradnou magnetku a odcházejí.
Nikdy byste to do nich neřekl.
- Vážně? - Rozhodně.
Proto takhle čekáme.
Abychom zabránili krádeži.
Občas se to vymkne kontrole.
Chytíme je.
Řekneme jim, ať ten magnet vrátí.
Vždycky to nejdřív popírají.
Mluví, aby vypadali nevinně.
Pak jim musíme jednu vrazit.
A oni nadávají.
Což vede k tomu, že je mlátíme víc.
A když začnu mlátit lidi... Já osobně nemůžu přestat.
Můj vztek mě oslepí.
A z tváře pak mají kompot.
Jsou úplně na maděru.
Jednáme i s četníky a tak.
Máme pak potíže.
Nakonec nás to dostane.
A lidi jsou zmlácení kvůli magnetce.
Stojí za to někoho zabít?
Samozřejmě že ne.
Že jo? To říkám vždycky.
Říkám to i bratrovi Nijazimu.
On je majitel.
Říkám mu...
musíš krást ve velkém.
Krást magnet?
Musíš...
krást jako Yalin.
A pak se tu procházet, jako by se ni nestalo. Že jo?
Je to tak, pane Yaline?
Co? Kam jdeš? Povídáme si.
Vezmi si něco, ano?
Co třeba můj dobytek?
A zlato po mámě!
Celá země je tvoje!
Vem si to všechno.
Pusť mě!
Ne!
Co ti trvalo tak dlouho?
Máš ten dárek?
Jo.
Je zřejmé, že tato země zažila války.
Ale zažila také něco jiného.
Vlastně je to výjimka.
Byla doba, kdy byla tato země převzata,
aniž by se prolila kapka krve.
Stalo se to ve čtvrtém století před Kristem
díky skvělému muži jménem Eubulus.
Byl to bankéř.
Tehdy Peršané v celé naší zemi bojovali.
Eubulus jako bankéř dělal, co musel.
A půjčil peníze bojovníkům, aby mohli bojovat víc.
Pak jednoho dne Peršané neplatili své dluhy.
Místo platby mu dali tuto půdu.
A z bankéře byl král tohoto místa, král Assosu.
Bankéř si toto místo prakticky koupil.
Měl otroka jménem Hermias.
Když Eubulus zemřel, Hermias postoupil na trůn.
A víte, co udělal?
Přivedl sem Aristotela.
Díky tomu bankéři se Assos stal domovem
jednoho z největších filozofů světa, Aristotela.
Této zemi proto nevelí síla a nevědomost,
ale intelekt.
Proto to sem po celá staletí
láká mnoho intelektuálů, jak by tu byla nějaká magnetická síla.
A dnes tu mezi sebou máme
jednoho z nich.
Vítej, Yaline.
Vítej v Assosu.
Vítej doma.
Vítej.
Dojdeš tam?
Yaline!
Co děláš? Proč jsi tam nešel?
- Vítejte, pojďte dál. - Díky. Není třeba.
- Jdeme, jestli jste připraveni. - Jo.
Yaline, pojď.
Pojďme se projít.
Nepůjdu. Můžete jít samy.
O čem to mluvíš?
Slíbils to.
Jdeme na pěkné místo. Bude se ti líbit.
Tak pojď.
Taky máte v domě brouky? Ty velký, černý?
Mám je v kuchyni, koupelně i všude jinde. Šílím z toho.
Ne, takový nemáme.
To máš štěstí teda.
Je fajn žít v přírodě. Jen kdyby to šlo bez brouků.
Protože já je nesnesu.
Jako jo, jasně, je to eko, bio život.
Ale pohodlí města člověku prostě chybí.
Tím pohodlím myslíš beton.
Ne, beton ne. To nemyslím.
Ale chtělas vinici. Jak se s tím chceš poprat?
Jak to myslíš?
Když pracuješ s hlínou, přijdeš do styku s brouky, ne?
Ne, to nechci. Nechci je ani vidět.
Beyzo?
Zvažuju pěstování hroznů, produkci vína a budování značky.
Fajn, měla bys to dělat.
OVCE K OBĚTOVÁNÍ
Co je? Jsi v pohodě?
Ne, asi na mě něco leze.
Možná mám horečku.
Vážně?
Tak pojďte.
Pojď, čerstvý vzduch ti udělá dobře.
Beyzo! Už pojďte.
Yaline, prosím.
Pojďme si to tu užít.
Tak pojď.
ČETNÍCI
Most tam pořád je, paní Selmo?
Ano, je. Je krásný. Moc se nám líbí.
My se ještě neznáme.
Seržant major Selami Toker.
Zdravím, já jsem Yalin.
- Moje žena Beyza. - Jak se daří?
- Dobře, a vám? - Dobře, díky.
Pane Yaline, lovíte rád? Chodíte na lov?
O lovu nic moc nevím.
Tak vám o tom něco povím.
Dámy, omluvte nás, projdu se s panem Yalinem.
- Je trochu nachlazený. - V pohodě.
Bude to jen chvilka.
Podíváme se na vesnici, ano, pan Yaline?
Je mi dobře, cítím se líp.
- Určitě? - Ano, můžete jít.
Tak pojď.
- Hezký den. - Hezký den.
Pozdravte pana Daima.
Pojďme se projít.
Máme kámoše jménem Cevdet.
Je trochu na hlavu.
Někdy pracuje ve starožitnictví.
Spíš je to takový vetešnictví.
Platí vesničanům drobný za jejich veteš.
A on to pak prodá turistům za desetinásobek ceny.
No nic.
Včera Niyazi musel odjet z města.
Požádal Cevdeta, aby ho zastoupil.
A on souhlasil.
Když dneska Niyazi přišel do obchodu, byl tam binec.
Cevdet tam nebyl.
Volal jsem jeho matce. Nepřišel domů.
Poslední, co lidi viděli, bylo vaše auto.
Včera u obchodu.
- Byl jste tam? - Zastavil jsem se, ano.
Kdy?
Pozdě...
Pozdě odpoledne.
Co dělal?
Kdo?
Cevdet.
Šel jsem dovnitř, krátce se podíval a odešel.
- Nebyl problém? - Ne.
Takže...
Yaline.
Ublížil jsi mnoha lidem, že jo?
Co?
Ublížil jsi mnoha lidem.
Je to tak?
Ano.
Vzal sis jejich peníze s příslibem vysokého výdělku.
A všechno sis nechal.
Vyjebal jsi se stovkami tisíc lidí.
Budu k tobě upřímnej.
Se mnou jsi taky vyjebal.
Kvůli tvejm plánům jsem prodal auto.
Neboj.
Tolik lidí tady tě chce zabít, mnohem víc než já. Obzvláště tady.
Cevdet je jedním z nich.
Poslal ti veškerý úspory na mámin pohřeb.
Proto se ptám, jestli se něco nestalo, když tě viděl v obchodě.
Ne, nic se nestalo.
Necítil jsi výčitky?
Necítil jsi nic?
Co jsem provedl? Já...
- Nechápu, na co se ptáte. - Musíš se ptát?
- Jo. - To si děláš prdel.
- Nevím, co jsem proved... - To je fuk.
Řekni mi, jak jsi vyklouzl soudu.
Jak to, žes byl 10 dní v lochu a pak vykráčel ven.
Že tě nezadrželi?
Měli jsme partnery.
Tajné partnery.
Spolupracoval jsem...
- s žalobci. - Aha, ty nový zatčení.
Bylo to v telce.
Takže jsi je prodal.
A vlastně jsi to shodil celý na ně?
Ty jsi zatracenej had.
Určitě se tě budou chtít zbavit.
Pomstít se, ne?
Budeš se všech bát, budeš přemýšlet, kdo tě chce zabít.
Není to tak?
Yaline...
Nevím, kdo tě zabije.
Ale nebudu po tom pátrat.
Nebudu vraha hledat.
Prý nevíš nic o lovu. Tak já ti něco povím.
Znáš lov na divočáka?
I za to se platí.
Platí se vládě za každý ulovený prase.
I za to se platí.
Ale lov na tebe bude zadarmo.
A všichni to vědí.
Teď to taky víš.
Kde jsi byl? Bála jsem se.
Jsem v pohodě. Všechno je dobrý.
Co říkal ten četník?
Nic.
Nic? Tak o čem jste tak dlouho mluvili?
Pojďme dovnitř.
Odpovíš mi?
Beyzo, běž dovnitř.
Prosím.
No tak.
Tak řekneš mi, co se stalo?
Nic. Už jsem ti to říkal.
Jen mi ukázal okolí.
Ukázal mi okolní vesnice.
To je vše. Nic jinýho se nedělo.
Prosím, přestaň s tím.
- Přestaň. - A s čím?
Přestaň, prosím tě. Proč to děláš?
Slíbili jsme si to.
Slíbil jsi mi to.
Přísahal jsi, že už nebudeš lhát.
Ale já nelžu!
Prosím, řekni, jestli přede mou něco skrýváš.
Neskrývám.
Určitě?
Samozřejmě.
Tak super.
Takže, všechno je fajn.
- Kam jdeš? - Ven.
- A kam? - Nestarej se.
- Beyzo, promluvme si. - Jdu ven na vzduch.
- Zůstaň tu. - Proč?
Já nevím.
Pojďme strávit den doma, jen my dva.
To říkal ten četník?
- Co? - Abychom byli doma?
Ne.
Takže tě nevaroval? Nic nám nehrozí?
Ne.
Fajn. Tak zatím.
Chtěl jsem ti volat. Jak se máš?
Dobře. Co ty? Máš čas?
Zrovna se chystám na soud, ale povídej.
- Tak ti zavolám později. - Povídej. Taky ti něco musím říct.
Něco jsem udělal.
Cos to udělal?
Něco se tu stalo. Něco jsem udělal.
Co se stalo?
No...
Předevčírem...
- Teda... - Jo?
Šel jsem na vzduch.
Pod kopcem je takový místo.
Šel jsem tam.
Na někoho jsem tam narazil.
Na někoho odsud.
Na místního.
Začal mi klást otázky.
A něco mi řekl.
Můžu ti zavolat, až budeš mít víc času? Ať můžem mluvit volně.
Dobře, tak později. Ale teďka poslouchej.
Mluvil jsem s žalobcem.
Moc ho těší naše spolupráce.
Ale jak víš, je to delikátní.
Proto chtěl, abych ti řekl,
že dokud nebude po soudu, nesmíš jet ani na oranžovou.
Ani na oranžovou, natož na červenou.
Jestli se něco stane, o všechno přijdem.
PAN HAD
Beyzo!
- Jak se máš? - Dobře, a ty?
Dobře. Jen se procházím.
Posaď se.
- Počasí bylo hezký, ale už je to pryč. - Jo.
Můžu dostat kapučíno?
Práce v bance už jsem měla plný zuby.
Člověk je celý léta...
jen v uzavřeným prostoru.
A pracovat s penězi je stresující.
Na tohle místo vzpomínám.
Vždycky jsem tu chtěl žít.
Moc se mi tu líbí.
Už byl čas jít.
A jak to jde? Už jste si tu zvykli?
Myslíš, že tu můžete žít?
Jen jsem chtěla žít někde sama s Yalinem.
To je vše.
Zvládne to?
Tím myslím, žít tady.
Yalin může žít kdekoli.
PRÁVNÍK NEZVEDEJ TELEFON!
ZAŽIL SI PEKLO!
Jaký to je?
A co?
- Můj účes. - Tvůj...
Byla jsem se ostříhat.
Jo, pěkný.
- A kdy? - Dneska. Říkala jsem, že bude překvápko.
Líbí se ti to?
Vypadá to skvěle.
Yaline.
Cevdeta už pár dní neviděli.
Je oficiálně považován za nezvěstného.
Probíhá vyšetřování.
Potřebujeme tvé oficiální prohlášení.
Přijeď a pověz nám, co se stalo. Kolegové tě vyslechnou.
Co bude dělat teď?
Jak to myslíš?
Co budeš dělat dál?
Musíš mít plán, ne?
Určitě jo.
Zatím nemám plán.
Ale prosím tě.
Určitě ti to v hlavě šrotuje.
Kolečka se otáčejí.
Hele.
Ať chystáš cokoli, chci to slyšet jako první.
Dobře?
Myslím to vážně.
Co je to s tebou?
Jsi tak zticha.
Jsi z něčeho smutnej?
Je to proto, že se bojíš...
Čeho?
No...
Víš, chlápek přišel o všechny peníze a pak se střelil do hlavy.
Jeho žena s dětmi teď brečí na všech kanálech.
Nedělej to, Yaline.
Proč se staráš?
Co to má s tebou co dělat?
Je to investice.
Jsou to peníze.
Jeden může vyhrát nebo prohrát.
Nemusel investovat, ne?
Vyhrožoval jsi jim pistolí, když ti nedají peníze? Ne.
Tohle je o svobodné vůli.
I já to vím.
Stáli ve frontě a cpali ti peníze.
Líbí se jim idea výdělku, ale když o něj přijdou, pověsí se.
Co si to dovolujou.
Nemyslí na ty, co po sobě zanechají.
Jsou to sobci.
Něco ti řeknu.
Lidi jsou chamtiví.
Vážně.
Nikdy nemají dost.
Jsou otroky peněz.
Jakmile o ně přijdou, myslí, že je po nich.
Prostě pracuj a zase vydělávej, troubo.
ZPRÁVY MUŽ SE ZAPÁLIL
Využij příležitosti.
Kvůli depresi ze ztráty úspor
se muž zapálil před hlavním sídlem investiční společnosti.
34letý učitel zemřel v nemocnici v důsledku rozsáhlých popálenin.
Mladý učitel údajně prodal svůj snubní prsten,
aby si koupil benzín, kterým se polil a zapálil.
Zůstala po něm truchlící žena a tříleté dítě.
Yaline, koukám na otázky, cos mi poslal.
„Jak zjistíme, kdo mě udal? Dá se zrušit zákaz cestování?“
Poslouchej mě.
Zaprvé, nedokážeme zjistit, kdo tě udal.
Zapomeň na to, je to nemožný.
Zadruhý, Pokoušel jsem štěstí
a zeptal se žalobce na ten zákaz.
Naprosto zuřil.
Řekl, že to nepřichází v úvahu. Byl úplně bez sebe.
Hele.
Takový otázky nás můžou přivést do problémů. Jsou podezřelý.
Prostě mi věř.
Nech to na mně, postarám se o to.
A přestaň na mě tak tlačit.
Tak zatím.
Hajzle!
Nedělej to.
- Prosím, nedělej to. - Zničil jsi nás!
Prosím!
Ne!
Pomozte mi!
Pomoc!
Infarkt!
Má infarkt!
Je mrtvý!
No tak, jdeme!
Pojďte.
Vždycky byl takovej.
Yalin byl vždycky takovej. Není to nový.
To je skvělý. Ví, co chce.
Ne, neví.
Ne. Kéž by to věděl.
Takže, co udělá?
Chce všechno.
Všechno na světě.
A co ty?
Já?
Co chceš ty? Co chce Beyza?
Jen druhou šanci.
Chci mír.
Nechci si lámat hlavu s tím, co bude zítra.
PRÁVNÍK – NEZJISTÍME TO. JE TO TAJNÝ SVĚDEK!
- Dobrý den. - Dobrý.
Je tu v okolí další přístav?
Ne, není.
- Tak jo. - Dobře.
Hezký den.
- Dobrý den. - Dobrý.
- Můžeme si promluvit? - Jo, pojď sem.
Poznáváš mě?
Ne. Měl bych?
Ty jsi ten cestovatel z lesa, co?
Pojď. Dělám návnadu.
Víš, jak udělat nejlepší návnadu?
Vezmeš rybu.
A obalíš ji v cukru.
Pak se v moři leskne jako drahokam.
Říká ostatním rybám, „Pojď! Pojď a kousni si!“
Potřebuju na druhou stranu.
Kam? Na Lesbos?
- Ano. - Jeď trajektem z Küçükkuyu.
Proč? Neberete lidi?
Kapitáne Rahmi! Vozíme lidi na druhou stranu?
Když jsou slušný.
Moje auto je vzadu.
Dovezl jsem ho sem. Černý jeep.
Dám ti ho, když mě odvezeš zítra.
Tohle byla chyba. Nerad jsem rušil.
Buď tu zítra ráno v pět.
Necháš mi tu i klíčky.
Kapitán Rahmi tě tam vezme.
Ale nevydáš ani hlásku.
Nikdo tě neuslyší, neuvidí, nevšimne si tě.
Za půl hodiny budeš na Lesbosu.
Zítra ráno v pět. Dobře.
Pst.
Tys mě sledoval?
Ty... Ne. Proč?
Tak cos tam včera dělal?
- Hned přijdu. - Co je?
Fajn. Jsi v pořádku?
Ne.
Beyzo, běž nám sbalit kufr.
Nemusíš balit moc.
Odjíždíme. Vlastně...
odjedem v noci.
Co tím myslíš? Kam jedeme?
Yaline. Co... Yaline!
Kufr? Kam jedeme?
Věříš mi?
Tak běž a začni balit.
Ne. Dokud mi všechno neřekneš.
Kam jedeme a proč?
Prosím tě, neděs mě. Prosím.
Dobře, řeknu ti to.
Chtějí mě zabít.
Kdo?
Zabijou mě.
- Kdo? - Všichni tady.
Každý, kdo přišel o peníze, mě chce zabít.
Chápeš?
Vyhrožovali ti nebo něco řekli?
Není to výhrůžka. Říkám ti, že mě chtějí zabít.
Jasný?
Během koncertu jsem si šel odskočit.
Někoho jsem tam potkal.
Vytáhl na mě zbraň.
Kdo?
Nevím. Nějakej chlápek. Neznám ho.
Dal mi k hlavě pistoli.
Málem jsem tam umřel, jasný?
- Dokázal jsem utéct. - Dobře.
Tak...
Tak to řeknem policii. Četníkům.
Jedou v tom taky.
Jak to myslíš?
Všichni v tom jedou.
Četníci jen čekají, až mě někdo odpráskne.
Jedou v tom všichni.
Kam pojedeme? Zpátky do Istanbulu?
Yaline!
Nebudem se vracet. Stačí.
Je jasný, že dokud jsem v týhle zemi, nebudu mít klid.
Tak jaký je plán?
S někým jsem se domluvil.
Zítra jedeme na Lesbos.
O čem to mluvíš, Yaline?
S kým?
- Yaline? - Půjdeme do Řecka.
Do Řecka?
Yaline!
S kým ses domluvil?
Co jsou zač? Můžeme jim věřit?
Co když nám něco udělají?
Neboj, neudělají.
Jak to víš?
Věř mi, nic udělat nemůžou.
Jak jsi je našel? Kdy?
Já věděl, že k tomu dojde. Já to prostě věděl.
Tak jsem je našel.
Co budem dělat v Řecku? Z čeho budeme žít?
Tvůj táta nám posílá jen almužnu. To nestačí.
Mám tohle.
Podívej.
Tady...
je milion eur.
Celý náš.
Kam jdeš, Beyzo?
Prosím, Beyzo, pojď sem. Kam jdeš?
Promiň, že jsem ty peníze skrýval, ale teď se nerozčiluj.
Musíme si pospíšit.
Co ty jsi za člověka?
Loď na nás čeká. Odjíždíme.
Beyzo.
- Musíme jet, tak pojď. - Skrýval jsi prachy? Páni.
Jsi schopnej všeho.
Tak pojeďme. Prosím.
Takže kdyby na tebe někdo nevytáhl pistoli,
ty prachy bys skrýval dál.
Ale něco ti povím, Yaline.
Neříkej, že jsou naše. Nejsou.
- Jak to myslíš? - Nejsou.
Nejsou naše.
To já tě udala.
Cože?
To já jsem tě udala.
Pořád ses ptal.
Jak to věděli? Jak to zjistili?
Úplně jsi ztratil hlavu.
Tak na to přišli.
Kvůli mně tě chytli.
Nebuď směšná.
Hraješ si na něco? Jsi sjetá?
- No tak, musíme jít. - Byla jsem to já!
- Jak to myslíš? - Udala jsem tě.
Tohle nemůžeš...
dělat. Proč bys to vůbec dělala?
Tohle bys neudělala. Je to nesmysl.
No tak.
To o tobě říkal žalobce.
Říkal: „Ne, to by neudělal.“
„To by pan Yalin neudělal. Je obchodník.“
A já: „Obchodník?“
„Investiční společnost je podvod, podfuk!“
Ale nejdřív mi nevěřil.
Pak jsem mu to řekla.
Jak sis pohrál s čísly.
Aby firma vypadala jako zisková.
Pak mi uvěřil.
Někdy tomu lidi prostě nevěří.
Věří nejrůznějším lžím,
ale když ti pak řeknou pravdu, nedokážeš uvěřit.
Tys...
mě poslala do vězení.
Ano.
Moje...
Co kdybych se odtud...
už nedostal?
Co kdybych nepřišel s tou dohodou? Co by se stalo pak?
Počkala bych.
Je jedno, kolik let. To byl můj plán.
Chtělas mě poslat do lochu a pak na mě čekat.
Je to tak?
Přesně tak.
- Neslyšel jsem špatně? - Ne. Chápeš správně.
Proč?
Abys snad přišel k rozumu.
Zbláznila ses?
Jsi na hlavu?
Jaks to mohla udělat?
Podívej se na náš život!
Proč jsi to udělala?
Uvědomuješ si, cos nám provedla?
Nám?
Žádné my už není, Yaline.
- Jsi šílená. - Jo, jsem. Pravda.
Jsem šílená kvůli tobě.
Ale teď, když jsi mi ukázal peníze,
a jen kvůli strachu o život, je mi líp.
Nevěřím, že mě miluješ. Nikdy jsi mě nemilovala.
Láska? O čem to tu mluvíš?
- Nikdys mě nemilovala! - O čem to tu sakra mluvíš?
Kvůli tobě mě rodina odmítla. O co ti jako jde?
Nezbývají mi žádní přátelé! Ani sourozenci se mnou nemluví!
Jen proto, že jsem se s tebou nerozešla.
Jaká škoda.
Jsi ubožák. Je mi tě líto.
Ani to nevíš,
ale v Istanbulu jsi vypadal jako strašák.
Jen jako strašák vycpaný penězma,
v roztrhané košili
uprostřed pole, kde lítají vrány.
Strašák vycpaný penězma.
Proto se všichni kolem tebe báli.
Chtěli tě potěšit, abys s nimi nevyjebal.
A co teď? Co?
Nikdo nezbyl.
Všichni jsou pryč.
Až na mě.
Jako idiot jsem snila o tom, že tě zachráním a začnem spolu žít.
Ale zase jsi mě oklamal!
Slíbils, že nebudeš nic skrývat a lhát mi a další věci!
A já blbá ti věřila!
Jela jsem s tebou sem do týhle prdele.
Zatraceně.
Ale ty ses sem zřejmě nepřijel usadit.
Přijel ses sem schovat.
Jen jsi potřeboval díru, kam bys zalezl, dokud na tebe lidi nezapomenou!
A teď se lidi upalujou
a ty chceš, abychom utekli s jejich penězi?
Přesně proto jsem tě udala! Tyhle prachy dostane žalobce.
- Zatraceně. - Vrať to!
Zatraceně.
Musíš se taky nenávidět, protože jsi jako já.
Zatraceně.
Nejsem jako ty. Nejsem bezcitná jako ty.
Zatraceně.
První den ve vězení jsem...
zpytoval svědomí.
Slíbil jsem si, že už nikoho nepodvedu.
Že nikomu neublížím.
Nikoho nepodvedu.
Až moc slibuješ.
Prolhanej zmetku!
Celej tvůj život je lež.
Ty zbabělče.
Proč jsem ti kdy věřila?
Chtěl jsem tu být jiným mužem, ale nešlo to.
Přišla jsem o tolik let!
Podpořila jsem kdejakou tvoji kravinu.
Zatraceně.
Když ty prachy nevrátím, zase mě udáš žalobci, co?
Proč jsem tě neopustila?
Hele, a zase po tobě uklízím.
Pořád se tě snažím zachránit! Pořád!
Udáš mě.
Víš, co mi problesklo hlavou v den tvýho zatčení?
Zamyslela jsem se...
kdybych tě nikdy potkala,
kdybychom se neznali,
jakej by asi byl můj život?
Byl bych radši, kdybys mě podváděla...
než zradila.
Vem si ty prachy a běž.
Copak nevíš, kdo jsem?
Nevíš, co jsem to za člověka?
Vstávej!
Zapomněla jsi, kdo jsem?
Co?
Na to nezapomínej.
PAN HAD
Kde jsi?
Otevři to.
Posaďte se.
Ve vězení je to těžký.
Člověk uvízne mezi zdmi.
Jen čeká a čeká.
Ty to máš těžký.
Tolik jsem toho viděl.
Lidi prosí.
Žádají o smrt.
Jeden chlápek každou noc brečel.
Všichni byli jako ty.
Vzdělaný, bohatý.
A neměli na to se zabít.
Takže strávit i jedinou noc v lochu může být peklo.
A tys vydržel deset dní.
Ale jde o charakter.
Člověk to musí mít v sobě. Asi to máš v sobě taky.
Jsi odolný.
Pamatuješ na Cevdeta?
Na koho?
Na toho nezvěstnýho z obchodu.
Aha.
Určitě utekl do Řecka.
Pak je tu Tlustý Galip.
Pracuje jako zahradník pro hotely. Taky se prej pohřešuje.
Zřejmě taky utekl do Řecka.
Když je tu někdo nezvěstný, určitě je tam.
To jim nestačí naše krásná země?
Že jo?
Prostě chtějí do Evropy. Přitom je tam hovno.
Jsou posedlí penězi.
Dobré ráno.
Můžu se k vám přidat na snídani?
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Kde je Beyza?
Odjela.
To je škoda.
Doufal jsem, že si dáme snídani.
Tak já ji připravím.
Jasně.
Dobré ráno, sousede.
- Zdravím. - Zdravím.
Jak se máš, bratře Yaline?
Mám pár krásných kdoulí.
Přinesl jsem vám, pane Yaline.
Dejte si.
Jaro je tady.
Konečně! Mrzneme! Letošní zima byla hrozná.
- Dobré ráno, pánové. - Dobré ráno.
- Páni, pane Daime! - As-Salamu alaykum. Dobré ráno.
Yaline, zkontroloval jsem ten strom, co jsem zasadil.
Je spokojený se svým místem.
Ponese výborná jablka.
Taky ho naroubuju.
Nezasadíme tu někde taky granátovník?
Ten koncert byl skvělý, že?
Bylo to úžasné.
Byla to pastva pro uši. Díky.
Že jo? Jsem rád, že jsme to zorganizovali.
Bylo to tu moc pěkné.
Kéž bys zůstal až do konce.
Už je ti líp?
Jo.
Říkal jsi, že nemáš žádné nové nápady.
To je šílený plán.
Neuvěřitelný.
Ráno jsem si přečetl celou zprávu.
Těším se.
Vypadá to fajn, jdu do toho.
Hej, ty!
Přines ten koš.
Dobře, čaj je hotový.
Tady máte.
Dnes je tak krásně.
Je větrno, ale ne zima.
Pojďme se dnes projít.
Pojďme do lesa.
Měli byste jít, je hezké počasí.
Dej to tam.
Už jste byl u vodopádů Hasanboğuldu, pane Yaline?
Jo, už jsme ho tam vzali.
PAN YALIN
Tohle místo je božské.
Dobře, že jsi tu taky, Yaline.
Podívej, jsme v nebi.
Překlad titulků: Alena Novotná