Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NICOLAS WINDING REFN AUTOR I REDATELJ
Ja sam Nicolas Winding Refn, autor Kauboja iz Kopenhagena.
Ne mogu…
Ovo nije dokumentarac o snimanju,
nego uvid
u to kako je Kauboj zaspao i probudio se u Kopenhagenu.
Tri, dva, jedan… Kreni!
KAUBOJ IZ KOPENHAGENA
Opisala bih Kauboja iz Kopenhagena kao pustolovnu fantastičnu horor-seriju.
Već i ime nešto govori.
LILI ZHANG - MAJKA HULDA
To je…
Ne možeš smisleno objasniti Kauboja iz Kopenhagena. Što je to?
Kopenhagen je moderan grad.
A kaubojima je mjesto na Divljem zapadu.
Kako spojiti to dvoje?
To je već nevjerojatno.
MAGNUS NORDENHOF JØNCK DIREKTOR FOTOGRAFIJE
Mislim da je vrlo upečatljiv i moćan,
ali istovremeno i vrlo sirov.
Definitivno imamo elemente horora i bajke.
Originalna ideja bila je
snimiti nastavak trilogije filmova Diler.
Svi su rekli: „Sjajno, učinimo to.”
No imat ćemo i svemirski brod.
Na papiru je Kauboj iz Kopenhagena
priča o mladoj ženi
koja se tijekom serije pretvara u superjunakinju.
JOHANNE ALGREN I SARA ISABELLA JØNSSON SCENARISTICE
Serija prikazuje bajkovitu inačicu
podzemnog svijeta Kopenhagena i Danske.
To nije Danska kakvu znamo.
-Ne. -To je svijet koji nadilazi realnost.
To je Miuin svijet.
Prateći Miuina putovanja,
zaranjate duboko u dansko podzemlje.
Sjedni ovdje. A stol…
Naći ćemo ti malu stolicu. Nisi li imao sličnu?
Mislio sam da će biti zabavno vratiti se u Dansku.
Htio sam snimiti bajkovitu seriju.
Stoga sam zaposlio sjajnu grupu scenaristica.
Možda smo se nadahnjivali bajkama,
grčkom mitologijom i Shakespearovim dramama
zato što je u svima njima prisutan koncept sudbine.
S Miu smo također htjele postići taj osjećaj
da postoji element sudbine.
Da je rođena da nešto postigne.
Ako je uopće rođena.
Odakle si?
To je duga priča.
Počeo sam od naslova.
Rekao sam „kauboj”,
a zatim „Kopenhagen”.
Skraćeno „KK”.
Te su dvije komponente u kontrastu,
ali lijepo zvuče dok se izgovaraju
i postalo je zagonetka što je to zapravo,
a to mi je bilo uzbudljivo.
Mogu li snimiti nešto što će se svidjeti mojoj djeci?
I tako je nastala Miu.
Htio sam opet upotrijebiti alter ego nalik onome koji sam stvorio
s Madsom Mikkelsenom i Ryanom Goslingom,
te se odmaknuti od svojih dosadašnjih filmova i stvoriti seriju
i lik koji je produžetak mene samoga.
No mlada žena bila je
bolji uzor za moju djecu.
Znao sam da protagonistica serije
mora početi kao mlada žena.
Svakako postoji potreba za junakinjama.
Mnogo smo raspravljali o tome.
Kad stvorite takav lik,
koji je tajanstven i motiviran
te se katkad koristi nasiljem za postizanje svojih ciljeva,
lako bismo prihvatili da je muškarac
i ne bismo postavljali mnogo pitanja.
No kad je riječ o ženi, zapitamo se
kakvo je psihološko objašnjenje?
Kroz kakve je traume prošla da postane takva?
Htjele smo prkositi ograničenjima
kakva se obično nameću filmskim junakinjama.
To je bio i Jangov koncept kauboja.
Zbog njega smo morale preispitati i vlastite poglede na ženski lik
i prikaz njezine prošlosti, ali on je rekao:
„Ona će biti poput kauboja koji stupa na scenu,
dolazi u novi grad i radi što joj ide najbolje.”
-Bilo je jako kul. -Da.
Istražiti to s njom.
Miu je… Ona je izuzetno fizički orijentirana osoba.
To je stanje, biti Miu.
Morate ostati u tom stanju.
Gotovo kao da spavate. Ona ne govori mnogo.
Ona stoji.
Mnogo promatra, a zatim se pokrene.
Dakle, treba biti
između tih stanja.
Ondje sam, no ujedno sam i na drugom mjestu.
Jako sam praznovjerna osoba.
Kroz svoj rad kontaktiram s izvanzemaljcima
i redovito razgovaram s njima.
Stoga mi je bilo prirodno ubaciti i to u proces.
Oduvijek sam znao da će lik Miu
i njezina takozvana sestra Rakel
doći iz druge dimenzije.
Samo sam morao smisliti kako to ubaciti u priču.
Sviđa mi se i poštujem Jangov izbor da angažira
takozvane naturščike,
odnosno da angažira ljude koji su obični i prirodni,
jer oni su to što jesu.
Oni nisu glumci.
Način podjele uloga preuzeo sam
iz trilogije Diler, u kojoj sam angažirao
stvarne ljude
i ciljano se trudio pronaći ih.
Zanimljivo je to što oni većinu vremena ne glume.
Svoji su. Originalni.
Ljudi koji dolaze iz različitih okruženja
predstavljaju stvarnost.
Imate stvarne ljude
koji poznaju stvarno okruženje,
no to je također i bajka u kojoj su oni malo izmijenjeni,
i mislim da je zato sve još zanimljivije
nego što bi bilo da su savršeno preslikani.
To je prvi.
Evo.
Bum!
Zatim ponovno. Ne očekuješ to.
Ali naviknuo si se, tako da nije ni bitno.
-Posljednji je… -Spreman?
Da, to je dobro.
Angažiran sam za Dilera 3.
Počeo sam glumiti i uloga je bilo sve više.
Otkrio sam nešto što volim raditi.
Svojim je pristupom, angažiranjem naturščika,
dobio nešto originalno.
Ako igraš ulogu koja je bliska tvojoj osobnosti,
naravno da ti je tada lakše glumiti.
On je sjajan u…
Na primjer, kad smo počeli, govorio je:
„Dane, ne moraš mi pokazivati
što si naučio na televiziji.
Samo budi svoj, budi kul i opušten.”
Nakon toga sam se osjećao dobro.
I pronašao sam svoj lik.
Rekao mi je da…
Rekao je: „Dane, dobar si u ovome.”
Jang mi je otvorio oči.
Pomislio sam: „Možda i jesam. U pravu je. Možda sam dobar u ovome.”
Promijenio mi je život.
Još se od djetinjstva borim za opstanak.
Iz škole bih svakodnevno dolazio s masnicama na licu.
Hlače su mi bile potrgane.
Ali nisam htio reći majci,
pa je mislila
da sam divlje dijete.
Kad sam imao 14 godina, živio sam na ulici.
Tijekom školskog odmora nisam htio izlaziti
jer sam znao da me vani
čekaju mnogi koji su se htjeli tući sa mnom.
Gledao sam film s Bruceom Leejem.
Od tog dana znao sam što želim.
Udaram jer sam to vidio u filmu.
Vježbao sam svaki dan.
Ne mislim da ću postati velika filmska zvijezda.
Mislim…
To je bio moj san i dobro se osjećam.
Jer sad mogu biti kao Bruce Lee.
Kad sam upoznao Jasona, pomislio sam:
„Bože, to je lice rođeno za glumu.”
Izgledao je poput lijepog Quasimoda.
Znao je borbene tehnike
i bio je brutalan poput pantere.
A ipak je bio nježan i drag poput leptira.
Zahvaljujući toj je kombinaciji osobina
pred mojim očima stvorio lik g. Chianga.
Ja sam ga samo slijedio.
Pogledao sam u prošlost i glumio sâm sebe kad sam bio mlad.
Oduvijek sam voljan uložiti sve u nešto novo.
Ovo nije prvi put da sam učinio nešto ludo
o čemu nisam ništa znao,
ali htio sam dati sve od sebe.
Pružila mi se prilika da probam
odglumiti lik Nicklasa.
Tada nisam bio zadovoljan svojim životom.
Odlučio sam reći „'ko ga jebe” i pokušati.
Za otprilike dva tjedna
dobio sam posao i počeo snimati.
Brzo sam odlučio da ću pristati i okušati se u tome.
ANDREASOV VIDEO AUDICIJE
Sve djevojke…
Zgodne djevojke u baru
žele tebe
i žele da ih liže jebeni Nicklas.
Imao je to nevjerojatno lice, pa je izbor automatski pao na njega.
Bilo je tu jako puno prikrivenih emocija
koje se mogu ispoljiti na učinkovit i poticajan način
kroz kreativnost, što gluma svakako jest.
To je kreativan proces.
Bilo je sjajno.
Bilo je to zabavno iskustvo. Zaista sam se dobro zabavio
i pamtit ću ga do kraja života.
Slijedi scena
u kojoj ga ona udara
i obara.
Hvala svima
na ovom sjajnom iskustvu i suradnji.
U sobi za scenariste održavali smo sastanke
s glumcima koji su imali iskustvo iz stvarnog života
i mogli su ispraviti određene scene i dijaloge
korištenjem drukčijih riječi.
Bum, bum, bum! Zatim se okreneš.
Onda možeš…
Nemam glumačkog iskustva.
U drugom krugu audicije rekla je: „Ne suzdržavaj se.”
Rekoh: „Jesi li sigurna?”
„Da, daj sve od sebe.”
„U redu.”
Onda je krenula… Upitala me nešto.
Rekao sam: „Da!”
Vikao sam iz petnih žila.
Kad sam je pogledao, bila je jako smirena i rekla je:
„Bio si dobar.”
Kad sam pročitala scenarij, poistovjetila sam se s Majkom Huldom.
Osjetila sam je.
Morala sam vježbati jer se nisam školovala za glumicu.
Nemam to obrazovanje.
Također sam i samohrana majka dječaka.
Razmišljala sam o tome kako bih se osjećala
da odvedu mog sina?
Suze su same krenule. Osjetila sam da je mogu odglumiti.
Mislim da je razumijem.
Prvi sam put upoznao Nicolasa u ljeto 1995.
Bilo je to na audiciji za Dilera.
Otvoreno smo razgovarali
o životu na ulici,
iskustvu s drogama, imigrantima i takvim sredinama.
Trenutak kad sam upoznao Nicolasa
bio je važan u mojem životu.
Zlatko zna to. Jako je iskusan.
Zlatko i ja se dugo znamo.
U redu.
Ali ti si sretni novčić.
Ne uživam u pružanju prilika ljudima,
ali znam da ako imate situaciju
u kojoj se glumci koji nemaju mnogo iskustva
opuste i budu posve svoji,
obično dobijete nešto čarobno.
Moj je otac čudan tip.
Razmišlja u filmskim terminima.
Ima posao i obitelj.
LIV CORFIXEN - IZVRŠNA PRODUCENTICA
Na neki smo način tim.
Jako je ovisio o meni, jer inače ne bi mogao otići
i raditi deset mjeseci na filmu Vožnja…
Dakle, to je na neki način bila suradnja.
Kako to učiniti?
Tijekom snimanja Samo Bog prašta
preselili smo se u Bangkok na šest mjeseci i Lola je ondje išla u školu.
On je obiteljski čovjek.
Ali Liv je samo čitala scenarije,
a sestra i ja nismo bile umiješane
u njegov posao.
Mislim da je navikao gledati prema van
i tražiti ljude izvan svoje obitelji.
No ovaj je put pogledao prema unutra
i vidio što obitelj može učiniti.
Čak je i moja sestra u seriji.
To je kao zabavni obiteljski izlet.
Uvijek sam dio njegovog posla,
iako nisam uvijek
svakodnevno na setu.
Razgovara sa mnom o scenariju
ili o nekom liku ili čitam scenarij.
Uvijek je lijepo snimati s nekim bliskim
s kime imate dobar odnos.
Ali ponekad kažem: „Znam to.
Mogu to sama.
Ne moraš vikati na mene.”
No to izvlači njezin bijes,
pa i jedno i drugo funkcionira.
Još!
I… Viči!
Bilo je zaista dobro, dušo.
Bilo je dobro. Pokušat ćemo još jedanput. Naljuti se.
Nisam mislio da će to biti ona.
Nisam ni pomišljao na to.
No jako sam kasno dobio ideju za lik.
Već smo bili pri kraju snimanja,
a na Nicklasovom imanju bio je lijes
koji je bio fora rekvizit i koristio sam ga
kad smo snimali ondje. Jednog dana sam rekao:
„A da stavimo nekoga u lijes?
On bi mogao imati sestru.”
Ne, bolje da ima polusestru jer tako imamo
više interpretacija, jer je ona zapravo dio Miuinog svijeta.
Od toga je sve krenulo.
I tako, imali smo audiciju i izvana
nisam dobivao ono što sam htio
dok Liv nije rekla: „Možda zato što ti se,
kad razmisliš, rješenje nalazi pod nosom.”
Naravno, angažiranje članova obitelji intiman je proces.
Što ako ne uspije?
Dok je pisala domaću zadaću, prevario sam je i održao audiciju,
a da ona to nije ni znala.
Tad je imala završne ispite u srednjoj školi.
Došao je jednog dana,
i kako je moja majka pomagala na seriji,
mislila sam da želi moju pomoć oko nekoga izvana
tko ne zna što se događa.
Otišao sam u kuhinju.
Rekao sam: „Možeš li reći ove rečenice?”
Pitala je: „Zašto?”
Rekao sam: „Možeš li reći rečenice?”
„Zašto?” Rekao sam: „Samo reci rečenice.”
„Dobro, reći ću te rečenice.”
Izgovorila sam neke rečenice koje su zapravo Rakelin dijalog.
Rekao je: „Super, hvala.” Na to sam rekla: „Nema na čemu.”
Izgovorila ih je s takvim uvjerenjem, jasnoćom i prirodnošću
da sam na neki način već stvorio Rakel kao buntovničku verziju
onoga što imam kod kuće, svoje 19-godišnje kćeri.
Sljedeći je dan rekao:
„Volio bih te vidjeti u toj ulozi.
Želiš li je glumiti?”
Rekla sam: „Naravno, zašto da ne?
Vidjet ćemo što će biti.”
Sklon sam fetišima.
Volim fetiše.
Volim detalje. Volim obraćati pozornost na njih.
Moda je dio toga.
Revolucionarna moda je produžetak.
Moda je ogledalo nas samih.
Miu nosi odijelo,
svojevrstan oklop.
JANE MARSHALL WHITTAKER - KOSTIMOGRAFKINJA
Nicolas je od početka bio jasan da želi trenirku.
Ona je svima poznata.
Ona je na neki način oklop, funkcionalna odjeća.
Napravljena je da traje, da bude dugotrajna i izdrži sve uvjete.
No mislim da je zanimljiva njezina zaštitna funkcija.
Ovaj sam put više riskirala
jer je drukčija.
Istraživala sam žene kroz povijest
koje su se na neki način borile
za pravu stvar.
Bila je to potraga.
Pomoglo mi je što sam proučavala Ivanu Orleansku
i njezin izgled s kratkom kosom i oklopom koji je nosila.
Pokušala sam prilagoditi taj izgled sportskoj odjeći
ili odjeći koja se može promatrati
u suvremenoj situaciji poput kaputa, pernate jakne
ili trenirke.
Nismo mnogo planirali. Bio je to proces.
LOUISE BRUUN - FRIZERKA I ŠMINKERICA
Prilagođavali smo se kako se scenarij razvijao i mijenjao.
Na kraju smo napravili šminku od cvijeća
za scenu Miuinog sna.
Snimali smo na velikom imanju
s prekrasnim cvijećem koje smo koristili na setu.
Scenograf je odnio cvijeće
i samo je stajalo vani.
Pitala sam ga: „Smijem li uzeti to cvijeće?
Ne znam za što ću ga iskoristiti,
ali stavit ću ga u svoju knjigu Williama Blakea.”
Jednog dana Nicolas me pitao:
„Možeš li učiniti da Miu izgleda poput demona?
Ima scenu u kojoj sanja
i stoji ispred tapete s cvijećem.
Možda ti to može biti nadahnuće.”
Svi znaju da je opsjednut filmovima.
To nije tajna. Njegov mozak stalno radi.
Kad smo u autu ili na setu, pušta glazbu.
Pušta raznu glazbu da izvuče osjećaje
iz različitih likova
i mislim da mu glazba pomaže da se opusti i razmišlja.
Glazba liječi i nadahnjuje.
Odabir glazbe za određeni dan ili scenu
pomaže glumcima, ali i ekipi.
Pomaže kamermanu.
Pomaže dizajnerima.
Pomaže šminkerima.
Pomaže svima.
Katkad kad bih se pogubila,
Jang bi znao da treba pustiti pjesmu
kako bi pobudio ta osjetila.
Brzo je otkrio da jako volim klasičnu glazbu.
Često smo je slušali kako bih postigao pravo raspoloženje.
Jako reagiram na glazbu,
stoga mi je to pomoglo da postignem mračno raspoloženje.
Ovo je moj prvi glumački posao
i sve mi je bilo novo, ali zbilja mi se svidjelo.
Više ne mogu bez glume.
Ovisi o ulozi,
ali ona izvlači različite osjećaje iz vas.
Puštali smo mnogo glazbe i bila je to
glazba iz filmova strave ili neka tužna scena
ili nešto drugo da vas uvede
u raspoloženje i potakne vaše osjećaje.
Bio si zločest.
Nicolas je dobar u opisivanju prizora prije skladanja glazbe.
PETER PETER - SKLADATELJ
Ponekad bi imao dvije stvari koje su međusobno suprotne,
a to je uzbudljivo
jer se nešto događa.
Može spomenuti bend, pa zatim film,
a to dvoje nema veze jedno s drugim.
Dobijete nešto što još niste čuli.
Ne skladamo glazbu prema likovima.
Radimo to prema oblicima i bojama.
Skladamo melodiju za tamu i za svjetlost.
Ponekad oslikamo malo svjetlosti u tami.
Kad dovršim nešto, izbacim to iz sebe.
Više ne postoji.
Sad je na internetu u rukama milijardi ljudi
i čeka reakciju.
KAUBOJ IZ KOPENHAGENA