Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
НІКОЛАС ВІНДІНҐ РЕФН ТВОРЕЦЬ І РЕЖИСЕР
Мене звуть Ніколас Віндінґ Рефн, і я творець «Ковбоя із Копенгагена».
Я не можу…
Це не залаштунки зйомок,
а швидше проникнення в суть
того, як Ковбой заснув і прокинувся в Копенгагені.
Три, два, один… Вперед!
КОВБОЙ ІЗ КОПЕНГАГЕНА
Я б описала «Ковбоя із Копенгагена» як суміш фентезі, жахів та пригод.
ЛОЛА КОРФІКСЕН РАКЕЛЬ
Назва вже про щось говорить.
ЛІ ЛІ ЧАН МАТІР ГУЛЬДА
Це…
Ви не знайдете слів, щоб пояснити сенс «Ковбоя із Копенгагена». Що це таке?
Копенгаген — це сучасне місто.
А ковбой зі старого вестерну.
Як поєднати ці дві речі разом?
Тут вже все так дивовижно.
МАГНУС НОРДЕНХОФ ЙОНК ОПЕРАТОР
Я думаю, це дуже колоритно, дуже потужно
і в той же час дуже грубо.
І у нас, безумовно, є елементи жахів і елементи казки.
Початкова ідея була такою —
я робитиму продовження трилогії «Дилер».
І всі такі: «Чудово, зробімо це».
Але там мав бути космічний корабель.
Можу сказати, що сюжет «Ковбоя із Копенгагена»
на папері був про молоду жінку,
яка перетворюється впродовж серіалу, стаючи супергероєм.
ЙОГАННА АЛЬГРЕН — СЦЕНАРИСТКА САРА ІЗАБЕЛЛА ЙОНССОН — СЦЕНАРИСТКА
Це ось такий, типу, казковий
паралельний світ Копенгагена чи Данії.
Це точно не відома всім Данія.
-Ні. -Це світ, який виходить за межі реалізму.
Це світ Міу.
Тож ви занурюєтеся все глибше і глибше
у паралельний світ Данії завдяки подорожі Міу.
Сядь отам. І стіл…
Ми дамо тобі маленький стілець. У тебе хіба не було схожого?
Я подумав, було б весело, якби я повернувся до Данії.
Я б хотів створити щось на кшталт казкового оповідання.
Тож я найняв чудову групу жінок-письменниць.
Я думаю, що причиною того, що ми звернулися до казок,
до грецької міфології і драми Шекспіра,
може бути те, що всі вони мають цю концепцію долі,
тому що ми хотіли, щоби завдяки Міу у нас також виникло це відчуття…
що присутня ця складова долі.
Що вона народжена для чогось.
Якщо і народилася.
Звідки ви приїхали?
Це довга історія.
Я почав з першого — з назви.
Я сказав: «Ковбой»,
а потім: «Копенгаген».
З'явився «Ковбой із Копенгагена».
Це було схоже на два контрастних компоненти разом,
але вони дуже гарно злітали з язика
і я вже не знаю, що ж це насправді було,
що так мене захопило.
Як я можу зробити, щоб це було цікаво моїм дітям?
І так з'явилася Міу.
Я хотів воскресити ті альтер-его, які я створив за допомогою, наприклад,
Мадса Міккельсена і Раяна Гослінга,
і відсторонитися від моїх попередніх фільмів, щоб створити шоу,
персонажа, який буде продовженням мене самого.
Але у вигляді молодої жінки буде більше уособлювати
приклад наслідування для моїх дітей.
І я знав, що головна героїня шоу
має починати як молода жінка.
І ми, безумовно, потребуємо таких жінок-героїнь.
І у нас була постійна дискусія з цього приводу.
І це схоже на те, коли ти створюєш саме такого персонажа,
загадкового і дуже цілеспрямованого,
який може використовувати насильство для досягнення своїх цілей.
Якщо це чоловік, я думаю, ми легко це приймемо,
і не ставитимемо багато запитань.
Але коли це жінка, ми такі:
«Яке ж тут психологічне пояснення?»
Які травми вона пережила, що стала такою?
І ми хотіли кинути виклик цим обмеженням
щодо жінки-героїні, і якою вона може бути.
Це теж прийшло від Чан, свого роду концепція ковбоя.
Він був дуже складним персонажем, а тут іще наші погляди на жіночий образ
з передісторією і всім таким, і він каже:
«Це ковбой, який тільки виходить на сцену,
приїжджає в нове місто і робить свою справу».
-І це було дуже круто. -Так.
Досліджувати з нею.
АНЖЕЛА БУНДАЛОВІЧ МІУ
Міу така… Вона просто дуже матеріальна людина.
Це повинен бути стан, в якому ти перебуваєш, в Міу.
Маєш залишатися в цьому стані.
Ти ніби спиш, а вона не так багато говорить.
Вона стоїть.
Вона багато спостерігає, а потім рухається.
І тому це дуже підходить для того, щоб бути
в такому проміжному стані.
Я саме тут, але я також в іншому місці.
Ну, я дуже забобонна людина.
І я маю по роботі контакти з інопланетянами,
регулярно з ними балакаю.
Тому для мене було дуже природно включити це в процес.
Я завжди знав, що персонаж Міу
і її так звана сестра Ракель
по суті прийшли з іншого виміру.
Мені лише треба було зрозуміти, як показати це в сюжеті.
Мені дуже подобається, і я дуже поважаю вибір Чан робити багато різних речей,
наприклад, проводити вуличні кастинги
або просто брати людей, які є чистими і справжніми у певному сенсі,
бо вони просто такі, як є.
Вони не актори.
Кастинг був одним з небагатьох елементів, які я взяв
з трилогії «Дилер», — я проводив кастинг,
ну, знаєте, у реальному житті,
або шукав на вулицях, щоб знайти найкращих.
Що мені здалося цікавим, що здебільшого вони були недоторкані.
Вони були чистими. Вони були оригінальними.
Люди, які дійсно з різних середовищ, розумієте,
стоять фактично перед реальними проблемами.
У вас є справжні…
люди, які розуміються на справжньому середовищі,
але це також казка, де все трохи перекручено,
і я думаю, що це робить її ще цікавішою,
ніж якби це трапилося в реальному житті.
Ось перше.
Ось.
Бах!
А потім знову. Зовсім для тебе непомітно.
Але ти вже звик до цього. Тож це не має значення.
-Останній просто… -Ти готовий?
Так, оце добре.
Я пройшов вуличний кастинг для «Дилера-3».
РАМАДАН ХУСЕЙНІ АНДРЕ
І тоді я починаю діяти, і стається щось більше.
І я відчуваю, що, знаєте, я знайшов те, що мені подобається робити.
Те, як він це робив, коли набирав людей на вулиці,
він отримав щось оригінальне.
Якщо ви граєте роль, яка близька до вашої особистості,
то, звичайно, її легше зіграти.
Але ж він вмів…
Коли ми починали, він казав, знаєте, таке:
«Гей, Дене, знаєш, тобі необов'язково показувати мені
всі ці телевізійні штучки, яких ти навчився, розумієш?
Я хочу, щоб ти був самим собою, спокійним і розслабленим».
І після цього мені стало дуже добре.
І я знайшов свого героя.
Він мені сказав, що…
Він сказав: «Гей, Дене, ти в цьому добре розбираєшся».
Я думаю, Чан відкрив мені очі,
і я подумав: «Гей, друже, а може й так. Може, він правий. Може, я дійсно вмію».
Тож він змінив моє життя, так.
З самого дитинства я боровся за своє життя, розумієте, сам.
ДЖЕЙСОН ГЕНДІЛ-ФОРССЕЛЛ ЧАНГ
Кожен день, коли я приходив зі школи, у мене було багато синців на обличчі.
Мої штани були розірвані.
Але я не хотів казати мамі,
щоб вона не подумала,
що я, можливо, занадто дикий.
Коли мені було 14 років, я жив на вулиці.
На шкільній перерві я не хотів виходити на вулицю,
бо знав, що зовні мене чекає
ціла черга людей, які хочуть зі мною побитися.
Я побачив фільм з Брюсом Лі.
І з того дня я знав, що буду робити.
Я робив усі ці прийоми, тому що я бачив це у фільмі,
і, знаєте, я тренувався кожен день.
Я ніколи не думав, що стану великою кінозіркою.
Це як…
Це був сон, знаєте, таке приємне відчуття.
Тепер я сам можу бути Брюсом Лі.
Коли я зустрів Джейсона, відразу подумав:
«Боже, з таким обличчям він створений для кіно».
Він був як прекрасна версія Квазімодо.
Володів такими прийомами
бою і був жорстоким, як пантера.
І все ж, він був тендітним і добрим, як метелик.
І ця комбінація вже, можна сказати,
створила образ містера Чанга прямо переді мною.
І я просто пішов цим шляхом.
Я просто озирнувся назад і зіграв себе молодого.
Я завжди був готовий поставити всі свої фішки на щось нове.
АНДРЕАС ЛІККЕ ЙОРГЕНСЕН НІКЛАС
Тож так, це не вперше, коли я просто виходжу і роблю щось божевільне,
щось, про що ніколи не знав,
тож я просто викладався на 100%.
Я отримав можливість спробувати
зіграти роль Нікласа.
І, в той же час, мені дуже не подобалося те, де я знаходився.
Тому я вирішив послати все і просто рухатися.
Протягом двох тижнів чи десь так,
я отримав роботу і почав зніматися.
Отже, це було швидке рішення просто сказати «так» і спробувати.
ВІДЕО З КАСТИНГУ АНДРЕАСА
Всі дівчата…
Гарні дівчата в барі
хочуть тебе,
і вони хочуть, щоб їх з'їв довбаний Ніклас.
У нього було таке неймовірне обличчя, тож це автоматично був він.
Була величезна кількість замкнених емоцій,
які, я думаю, можна було спрямувати у дуже ефективний і надихаючий спосіб,
у творчість, якою акторська майстерність справді є.
Це творчий процес.
Це було просто неймовірно.
Це був дуже веселий досвід, і це дало мені багато хороших відчуттів,
які я запам'ятаю до кінця життя.
Ось фрагмент того,
де вона відштовхує його,
а потім перекидає через себе.
Дякую всім
за цей чудовий досвід та співпрацю.
Ми зустрічалися у кімнаті авторів
з деякими з цих акторів, які мали реальний життєвий досвід,
які також могли виправляти певні сцени чи діалоги
або вживати інші слова.
Бах! А потім ти обертаєшся.
І звідти можеш…
Я ніколи не грав.
ЕБРІАМА ЖАЙТЕХ ДЕННІ
На другому кастингу вона каже: «Не стримуйся».
А я такий: «Ти впевнена?».
А вона: «Так, просто викладайся».
А я: «Гаразд».
А потім вона почала… Вона запитала мене про щось.
І я кажу: «Так!»
І я справді заволав на все горло.
І коли я подивився на неї, а вона так спокійно:
«Ти молодець».
Коли я читаю сценарій, мені здається, що я — Матір Гульда.
Я так відчуваю.
Мені доводиться практикуватись, бо я не мала акторської освіти.
Я не маю освіти в цій галузі.
І я матір-одиначка, яка виховує сина.
Тож я думаю: «Гаразд, якщо б мого сина забрали,
як би я почувалася?»
Тож сльози самі потекли. І я відчула, що можу її зіграти.
Здається, я її розумію.
Вперше я зустрів Ніколаса влітку 95-го.
ЗЛАТКО БУРИЧ МИРОСЛАВ
Це був кастинг для «Дилера».
Ми почали говорити дуже відкрито,
про життя на вулиці,
про наркотичний досвід, про іммігрантів, оточення.
Отже, момент, коли я зустрів Ніколаса,
був важливим для мого життя.
Златко це знає. Він дуже досвідчений.
Ми з ним маємо спільне минуле.
Гаразд.
Але ти — щаслива монета.
Я не люблю давати людям зайвих шансів,
але я знаю, що якщо ти можеш потрапити в ситуацію,
коли виконавці, які не мають багато власного досвіду,
можуть розслабитися і бути на 100% самими собою,
ти зможеш відчути магію.
Мій тато — дивний чувак.
Він мислить фільмами.
У нього є робота, а є сім'я.
ЛІВ КОРФІКСЕН ПРОДЮСЕРКА
Ми в певному сенсі команда.
Він дуже залежав від мене, бо інакше не міг піти
працювати цілі десять місяців, зняти «Драйв»…
Тож це була співпраця в певному сенсі.
Наприклад, як це зробити?
Тож у «Тільки Бог пробачить»
ми переїхали до Бангкоку на пів року, і Лола пішла там до школи, і…
Він дуже сімейна людина.
Але, знаєш, Лів щойно читала сценарії,
а ми з сестрою не дуже залучені
до його роботи.
Думаю, він звик дивитися назовні
і знаходити людей за межами сім'ї,
але цього разу нібито дивився всередину себе
і побачив, що сім'я може зробити.
Навіть сестра бере участь у шоу.
Думаю, це теж маленька весела сімейна подорож.
Я відчуваю, що завжди є частиною його роботи в якомусь сенсі,
навіть якщо я не щодня
на майданчику.
Потім вся ця розробка сценаріїв, про які він зі мною говорив,
наприклад, деяких персонажів або вичитка сценарію.
Адже завжди приємно зніматись з близькими
або з тими, з ким хороші стосунки.
Але іноді я думаю: «Я впораюся.
Я можу зробити це сама.
Тобі не потрібно кричати мені на вухо».
Та це допомагає виплеснути свій гнів.
Думаю, це корисно для обох.
Ще!
І… Кричи!
Це було дуже добре, люба.
Було добре. Ми спробуємо ще раз, знову злість.
Я ніколи не думав про неї.
Її не було в полі мого зору.
Але оскільки ідея персонажа з'явилася у мене дуже пізно, в процесі роботи, —
ми вже майже закінчували зйомки,
і на знімальному майданчику в маєтку Нікласа стояла труна,
дуже крутий реквізит, і я продовжував приносити її
щоразу, коли ми знімали, доки не промовив:
«Може, когось вкладемо?
А якщо в нього є сестра?»
Ні, зведена сестра, бо тоді ми матимемо
більше інтерпретацій, тому що вона насправді частина світу Міу.
І це запустило процес.
Тож ми проводили кастинг, і я не завжди
отримував все, чого шукав зовні,
поки Лів не сказала: «Можливо, це тому,
що це прямо перед тобою, якщо подумати».
І очевидно, що кастинг членів вашої сім'ї — це інтимний процес.
А якщо це не спрацює?
Тож я обдурив її, провівши кастинг без її відома,
коли робила домашнє завдання,
бо у неї були випускні іспити в старшій школі.
Він прийшов одного дня,
і оскільки моя мама допомагала в шоу,
я думала, йому потрібна моя допомога, побачити погляд ззовні
тієї, хто гадки не має, що ж коїться.
Я вийшов на кухню.
І сказав: «Прочитай ось ці рядки».
А вона: «Навіщо?»
Я: «Можеш сказати ці кляті репліки?»
Вона: «Навіщо?» А я: «Просто промов репліки».
І вона: «Гаразд, я скажу їх».
І я відіграла пару реплік, які були репліками Ракель.
А він такий: «Чудово, дякую». А я йому: «Нема за що».
І вона сказала це з такою впевненістю, тож зрозуміло, що мені це сподобалося,
можливо, в якомусь сенсі, я вже створив Ракель як своєрідну бунтарську версію
того, що я мав удома, а саме 19-річної доньки.
Наступного дня
він каже: «Ти сподобалась мені в цій ролі.
Хочеш її зіграти?»
І я відповіла: «Звичайно, чому б і ні?
Далі побачимо».
Я фетишист.
Я люблю фетишизм.
Люблю деталі. Мені подобається увага до деталей.
І мода є частиною цього.
Моду — теж люблю, а революційна мода — це продовження тебе.
Мода — це дзеркало, в якому відображається те, ким ти є.
Так, Міу теж носить щось на кшталт костюма,
щось на кшталт обладунків для неї.
ДЖЕЙН МАРШАЛЛ ВІТТЕКЕР КІНОКОСТЮМЕР
Ніколас одразу забажав спортивний костюм.
Це те, що всім знайоме.
Це в певному сенсі обладунки. Це частина утилітарного одягу.
Він зшитий, щоб витримувати, щоб бути міцним, щоб протистояти стихії.
Але головним чином я вважаю цікавим захисний аспект.
Думаю, цього разу я ризикувала трохи чи набагато більше,
бо він різний.
Загалом, просто досліджуючи жінок протягом історії,
які так чи інакше билися
на шляху добра, якщо хочете.
Це такий собі пошук.
Тож я знайшла образ Жанни д'Арк дуже корисним —
її коротке волосся і обладунки, які вона носила.
І спробувала відобразити це в спортивному одязі
або чомусь, що також могло б сприйматися
в сучасному світі, наприклад, пальті або жилеті з капюшоном,
або спортивному костюмі.
Зазвичай ми не дуже багато планували. Це більше було схоже на процес.
ЛУЇЗА БРУУН МАЙСТЕР ЗАЧІСКИ ТА ВІЗАЖУ
Просуваючись сценарієм, ми теж змінюємося І підлаштовуємося.
Тож ми зробили великий квітковий макіяж
для сну, який наснився Міу.
Ми знімали в цьому особняку
з чудовими квітами, які ми використовували на майданчику.
А декоратор їх забирав,
і вони стояли надворі,
і я подумала: «А що, як я візьму кілька цих квітів?
Не знаю, для чого вони знадобляться,
але я просто покладу їх в мою книгу Вільяма Блейка».
І ось одного разу Ніколас запитав:
«Ти можеш перетворити Міу на якогось демона?
Їй сниться такий сон,
у якому вона стоїть на тлі цих шпалер з квітами.
Можливо, це тебе надихне».
Відомо, що він одержимий кіно.
І це не секрет, — його мозок не зупиняється.
Тож у машині й на майданчику він вмикає музику.
Різну для різних відчуттів
від різних персонажів,
думаю, музика — велика частина його здатності думати.
Музика, знаєте, лікує і надихає.
Вибір музичного твору для певного дня або сцени
допомагає не тільки акторам, але й знімальній групі.
Допомагає оператору.
Допомагає художникам.
Допомагає візажистам.
Допомагає всім.
Я також відчувала, що іноді я втрачаю контроль над собою,
і тоді Чан просто знав, що він повинен увімкнути пісню,
щоб нагадати про ці почуття.
Він швидко з'ясував, що я дуже люблю класичну музику.
Тож ми слухали багато класики, щоб налаштуватися.
І я досить сильно реагую на музику.
Це дуже допомогло налаштувати мене на дуже похмурий лад.
Оскільки це моя перша робота,
все було досить новим, але мені сподобалося.
Не думаю, що зможу без неї.
Бо все залежить від того, що ти граєш,
але це викликає в тебе різні почуття.
Тож ми слухали багато музики, і це було або щось на кшталт
мелодій у стилі жахів, або це були сумні програші,
або щось інше, щоб заспокоїтися,
налаштуватися на потрібний лад, щоб трохи розворушити почуття.
Ти був нечемним хлопчиком.
Ніколас вміє намалювати картину до того, як ви почнете грати.
ПІТЕР ПІТЕР КОМПОЗИТОР
А іноді у нього буває дві теми, які суперечать одна одній,
і це захоплює,
бо саме там щось відбувається.
Він може згадати групу, а потім фільм,
і ці дві речі не мають нічого спільного між собою.
І ти отримаєш щось, чого ніколи не чув.
Ми не створюємо музику для героїв.
Ми орієнтуємося на форми й кольори.
Ти пишеш музику для темряви і світла.
І іноді ти бачиш трохи світла в темряві.
Коли я закінчую з чимось, я виганяю це зі свого життя.
І цього нібито як більше не існує.
Тепер це в руках мільярдів людей в інтернеті, які зможуть…
зреагувати на це.
КОВБОЙ ІЗ КОПЕНГАГЕНА