Downloaded from YTS.MX
"JOS ETENEE KOHTI UNELMIAAN -
Official YIFY movies site: YTS.MX
JA PYRKII ELÄMÄÄN KUVITTELEMAANSA ELÄMÄÄ,
MENESTYY YLLÄTTÄVÄLLÄ HETKELLÄ."
LIVE-ESIINTYMINEN WASHINGTONISTA
Selvä.
Melkein 24 vuotta sitten -
olin edellisen kerran tällä lavalla.
Nauhoitin ensimmäistä tunnin esitystäni.
Sen nimi oli Killin' Them Softly.
Raskaana ollut tyttöystäväni istui tuossa rivissä.
Hän on nyt vaimoni.
Hänen odottamansa vauva, ensimmäinen lapseni…
Pössyttelen sen hemmon kanssa.
Muistan siitä illasta parhaiten paineet.
Jouduin ennen esitystä juoksemaan kadulle -
jakamaan pääsylippuja halukkaille,
koska en saanut tupaa täyteen.
Voi veljet, mikä ero tulee 24 lyhyen vuoden aikana.
Juuri ennen sitä isäni oli kuollut.
Hän ei nähnyt esiintymistäni.
Kun hän kuoli, olin murheen murtama.
En uskonut voivani hymyillä tai nauraa.
Ainoa, joka sai minut pois siitä mielentilasta,
oli edesmennyt koomikkoystäväni, suuri Norm MacDonald.
Niin. Aplodeja Normille.
En koskaan unohda, mitä Norm teki.
Hän tiesi minun fanittavan Jim Carreytä.
En puhu siitä pitkään,
mutta Jim Carreyn lahjakkuutta ei saa harjoittelemalla.
Se on Luojan suoma lahja. Hän kiehtoi minua.
Norm tiesi sen. Hän soitti: "Dave,
teen elokuvaa Jim Carreyn kanssa.
Haluatko tavata hänet?" Sanoin: "Totta hitossa."
Olin innoissani ensi kertaa isän kuoleman jälkeen.
Elokuva oli Man on the Moon. En tiennyt sitä.
Jim Carrey esitti toista ihailemaani koomikkoa,
suurta Andy Kaufmania.
Jim Carrey paneutui rooliinsa niin,
että eli elämäänsä -
aamusta iltaan asti -
Andy Kaufmanina.
En tiennyt sitä.
Kun sanottiin "poikki", hemmo oli yhä…
Andy Kaufman.
Niin vahvasti, että häntä sanottiin Andyksi.
En tiennyt sitä. Menin tapaamaan häntä.
Kun hän tuli tapaamispaikalle, huusin: "Jim Carrey!"
Kaikki sanoivat: "Ei!"
"Sano häntä Andyksi."
En tajunnut.
Hän oli outo. En tiennyt, että hän matki Kaufmania.
Hän sanoi: "Hei. Miten menee?" Minä siihen: "Hei…
Andy?"
No…
Jälkikäteen ajatellen olin hiton onnekas,
että sain nähdä aikani kaksi loistavinta artistia -
sulautuneena yhteen tosi haastavassa prosessissa.
Sain onnekseni nähdä sen.
Mutta sen tapahtuessa -
olin hyvin pettynyt.
Halusin tavata Jim Carreyn,
mutta piti teeskennellä koko ajan, että hän oli Andy Kaufman.
Hän oli selvästi Jim Carrey.
Näin hänen olevan Jim Carrey.
Kerroin tuon sanoakseni, miltä transsukupuoliset minusta tuntuvat.
No niin.
Jos tulitte katsomaan esitystä -
luullen minun tekevän heistä pilaa,
tulitte väärään esitykseen.
En enää ärsytä heitä.
Se ei ollut vaivan arvoista.
En sano heistä mitään.
Ehkä kolmesti tai neljästi, se siitä.
En enää jaksa puhua heistä.
Haluatteko tietää, miksi?
Koska he kai luulivat minun tarvitsevan heitä ollakseni hauska.
Se on naurettavaa.
En tarvitse teitä. On uusi suunnitelma.
Yllätytte tästä taatusti.
En enää kerro transsukupuolivitsejä. Tänä iltana -
kerron vammaisvitsejä.
He eivät ole yhtä järjestäytyneitä.
Ja pidän murjomisesta.
Takana on varmaan vammainen, koska heidät pannaan sinne.
"Tulin nauramaan transsukupuolisille.
En tiennyt hemmon vitsailevan meistä.
Tulkaa. Häivytään täältä."
Niin. Jonkun on korkea aika mollata vammaisia.
Kohtasivat nyt vertaisensa. Paskat heistä.
Näin kerran Capitol Hillillä -
vammaisen kongressiedustajan.
Hän oli Madison Cawthorn.
Hän on republikaani Pohjois-Carolinasta.
Hän järkyttyi,
kun sanoin: "Hei, kongressiedustaja."
Hän ei tiennyt minun tuntevan häntä. Hän kääntyi.
Kävelin pois.
Halusin tehdä jotain, mitä hän ei voinut.
Häivyin.
Se heppu raivostui.
Hän ei ole enää kongressiedustaja.
En tiedä, seuraatteko politiikkaa.
En halua vitsailla, mutta hän menetti paikkansa.
Hän kisasi huonosti.
Niin siinä kävi.
Mitä hän teki väärin?
Pyrkiessään kongressiin -
se mulkero yritti olla kuohuttava.
Hän puhui kaikenlaista oikeistolaisessa podcastissa.
Hän sanoi: "Washington on pahempi kuin Hollywood."
Olin ihmeissäni.
Hän sanoi: "Tämä väki inhottaa.
On orgioita, seksi- ja huumejuhlia."
Ajattelin: "Heppu kuulostaa Jussie Smolletilta."
Hän valehtelee.
En epäile, että Washingtonissa tehdään sellaista,
mutta hän on tuskin nähnyt sitä itse.
Kuka kutsuu halvaantuneen orgioihin?
Jotta se hemmo voi kierrellä ja ilmiantaa kaikki?
Hänet kutsuu orgioihin vain yhdestä syystä.
Tiedätte, mikä se on.
"Antaa tulla. En tunne mitään.
Saadaan laki hyväksytyksi Amerikan hyväksi.
Yksi kerrallaan."
Kamu.
Jep.
Vammaiset ovat uusia mollattaviani.
Suoraan sanoen -
olen yrittänyt korjata välini transsukupuolisten yhteisöön.
En halua heidän luulevan, etten pidä heistä.
Miten korjasin välini? Kirjoitin näytelmän.
Koska tiedän, että gayt pitävät näytelmistä.
Näytelmä on surullinen mutta koskettava.
Se kertoo mustasta transsukupuolisesta naisesta,
jonka pronomini on ikävä kyllä nigga.
Se saa itkemään.
Lopussa hän kuolee yksinäisyyteen,
koska valkoiset liberaalit eivät osaa puhutella häntä.
Surullista.
Niggasta puheen ollen…
Olen myös kirjoittanut kirjaa. Tämä on totta.
Kirjoitan uutta versiota Huckleberry Finnin seikkailuista -
Neekeri-Jimin näkökulmasta.
Sen nimi on Neekeri-Jimin seikkailut.
Se alkaa näin.
Huckleberry Finn sanoo: "Olet Neekeri-Jim."
Jim siihen: "Sanoin vain 'Jim'.
Mikä nimesi on, pikku kaveri?"
"Huckleberry Finn."
"Mitä? Huckleberry? Onko se oikea nimesi?"
"Luojan suoma."
"Kuules,
sano vain Neekeri-Jimiksi."
En välitä ihonväristänne.
Jos tapaatte valkoisen Huckleberryn,
hän on köyhempi kuin te.
Se on pahin kuulemani valkoisen roskaväen nimi.
Huckleberry-nimi takaa epäonnistumisen.
Jos asianajajani sanoisi -
olevansa Huckleberry Finn, tietäisin joutuvani vankilaan.
Toivottavasti en joudu,
mutta jos joudun, toivottavasti Kaliforniassa.
Sanon tuomarille: "Ennen kuin julistatte tuomion,
haluan oikeuden tietävän,
että olen nainen.
Lähettäkää naisten vankilaan."
Tiedättekö, mitä teen heti siellä?
"Anna hedelmäcocktailisi, ämmä, tai lyön hampaat irti.
Olen tyttö niin kuin sinäkin.
Ime tämän tytön kullia. Älä pakota selittämään."
Minulla on loistava maine viihdealalla,
mutta minut tunnetaan laiskana koomikkona.
Hullua, sillä paiskin töitä aina. Minua ei sanota laiskaksi sen takia,
vaan koska esiinnyn joskus…
Yleisöä voi olla 20 000. Kerron vitsin,
ja yleisö katsoo minua kuin hullua,
mutta muutama nauraa kovasti.
Tuumin lavalla: "Tuo kelpaa."
Seuraava vitsi on sellainen, että…
Haluan kertoa sen, mutta se menee aina huonosti.
Tiedättekö, missä olen huono?
Imitoimisessa, mutta tämä on imitaatio.
Valmiina? Selvä.
Tämä ei onnistu.
Tässä imitaationi.
Se on imitaationi -
Titanicissa kuolleista.
Ette antaneet lopettaa.
Tämä on imitaationi Titanicissa kuolleista,
kun sukellusvene lähestyi alusta.
Tuo kelpaa. No niin.
Nyt se tulee.
Tule vetiseen hautaamme.
Voi, kamu. Tuo on hassua.
Se on hassu tapa kuolla.
Kun täytän 70 vuotta 20 vuoden päästä,
menen sukellusveneellä katsomaan sukellusvenettä.
Toivottavasti se toimii.
Vaimoni inhoaa tuota vitsiä.
Tiedättekö, että Washingtonissa on Camelot-strippiklubi?
Onko se yhä auki? -On!
Tiedän, mitä teen esityksen jälkeen.
Vaimoni sanoi taannoin minua hyypiöksi.
Käyn strippiklubeilla. Viihdyn niissä.
Vaimoni haukkui hyypiöksi, koska käyn strippiklubeilla yksin.
Onko se hyypiömäistä?
Parempi niin kuin mennä miesten kanssa.
Se on karmivaa.
"Lähdetään strippiklubille -
ja saadaan stondis kaveriporukalla.
Ajetaan kotiin hiljaa eikä puhuta -
näkemästämme ja tekemästämme."
Ei. Menen yksin.
Mutta vaimoni ei ymmärrä, miksi käyn strippiklubilla.
Se ei liity seksiin.
Tarvitsen hieman seksuaalista energiaa rentoutuakseni,
mutta olen silloin vain ulkona.
Pidän musiikista.
Alastomat kimmat saavat olon hyväksi,
mutta en yritä tavata ketään.
Joskus menen strippiklubille kirjan kanssa.
Istun lavan luona, jossa lukuvalaistus on parempi.
Outo juttu. Kerran menin strippiklubille,
enkä tiedä, miksi…
Jostain syystä strippari kertoi oikean nimensä.
Tiedetään. Lähdin.
Hän kysyi: "Minne lähdet?" Sanoin: "Hyvää illanjatkoa, Deborah."
Vaimoni erehtyy elämäni suhteen.
Hän sanoi työni olevan hauskaa.
Työni on työtä.
Minä olen hauska.
Se on liian vaarallista.
Viime vuonna…
Olin kiertueella ehkä loistavimman -
elävän koomikon, Chris Rockin, kanssa.
Olimme kiertueella koko viime vuoden.
Ennen kiertueen alkua -
Chris koki kuin mustaihoisten 9/11-terrori-iskun.
Will Smith löi Chrisiä naamaan Oscar-gaalassa.
Se oli hulluin näkemäni asia.
Jos seurasi suoraa lähetystä tv:stä, niin kuin minä,
luulin sitä silloin tempuksi.
En ollut varma.
Odotin, sillä tunnen Chrisin.
Odotin 30 - 40 minuuttia.
Niin kauan, että hän menee toisiin juhliin.
Otin häneen yhteyttä FaceTimen kautta. Hän vastasi.
Vastatessaan hän sanoi:
"Olet ainoa, jonka puheluun vastaisin."
Ilmeisesti Obama, Oprah -
ja muut soittivat kysyäkseen, onko hän kunnossa.
Luulin sitä tempuksi, joten kysyin siitä.
Sanoin: "No…" Hän kysyi: "Mitä?"
Kysyin: "Sattuiko se?"
Hän vastasi: "Sattui."
Sitten tiesin sen olleen totta.
Ja vasta sitten pahastuin.
En pahastunut vain siitä, että häntä lyötiin,
vaan siitä, että lyönnin jälkeen -
Will istuutui ja nautti loppuillasta.
Se oli hullua. Hän…
"Kiitos."
Mitä hittoa tämä on?
Ollessamme kiertueella odotin innolla,
mitä Chris sanoisi lyönnistä ohjelmassaan.
Kun hän kuvasi ohjelmansa…
Chris on ovela.
Ei voi koskaan tietää, mitä hän sanoo.
Seurasin sen kuvauksia.
Hän kuvasi sen Baltimoressa.
Olette Washingtonista, joten tiedätte Baltimoresta.
Tiedämme, että vuosien aikana -
Washington on kokenut hyvin vaikeita aikoja.
Baltimoressa on vaikeaa yhä.
Kaikki eivät ymmärrä Baltimoren alhon syvyyttä.
Baltimore on niin epätoivoinen,
että Tupac ja hänen äitinsä muuttivat Oaklandiin elämään paremmin.
Chris Rock puhui rajusti.
Se oli uskomatonta. Hän järkytti baltimorelaiset.
Se yllätti. Aloin esiintyä täällä.
Hän järkytti heidät. Tiedättekö, minkä takia?
Chris katsoi yleisöä… En odottanut tätä.
Hän katsoi mustaihoista baltimorelaisyleisöä.
Rikaskin mustaihoinen siellä -
on taatusti kokenut kovia.
Chris järkytti heidät. Hän sanoi sille yleisölle:
"Kieltäydyn olemasta uhri." Yleisö oli…
Tuumin lavan takana: "Hemmo, katso video."
Se on perseestä, mutta totta puhuen -
kaikki on hassua,
ennen kuin se tapahtuu itselle.
Vain kolme kuukautta -
Chris Rockin kokeman kamalan hyökkäyksen jälkeen -
olin lavalla Hollywood Bowlissa.
Eräs mielipuoli -
hyppäsi katsomosta kimppuuni.
Jos se tapahtuu itselle, on ymmällään.
Se tuntui hidastetulta.
Vieras heppu. Katsoin häntä.
"Luoja. Kimppuuni käydään."
Se mulkero oli rähjäinen. Hän hyppäsi kimppuuni.
Olen vanha mutta nopea.
Sain otteen sen mulkeron päästä -
ja vedin hupparin silmien yli.
Voin yhä tuntea hänen päänsä kädessäni.
Se tuntui sieneltä.
Hän oli kasvattanut rastoja.
Ei sellaisia kauniita rastafarien rastoja.
Ne olivat LA:n kodittoman rastat.
Niissä oli lehtiä, tikkuja, pullonkorkkeja ja muuta.
Jotain rasvaa.
Olin ihan… Näin.
Sitten kaaduin.
Hän kaatoi minut maahan.
Tuumin: "Tilanne on paha.
En tiedä, kuolenko vai mitä tapahtuu."
Ollessani haavoittuvainen -
mieleeni juolahti jotain ensi kerran elämässäni.
Mieleeni juolahti,
että henkivartijoiden -
ei pitäisi käyttää töissä pukukenkiä.
Travis!
Travis tuli paikalle liukastellen -
kauniit loaferit jalassaan ja kaatui selälleen.
Ajattelin: "Luoja. Kaaduimme kumpikin.
Joudun hoitamaan tämän itse."
Pomppasin ylös, samoin minut kaatanut jannu.
Kun katsoimme toisiamme, tajusimme minun olevan isompi.
Se mulkero pötki karkuun.
Aioin mennä perään, mutta tuumin: "Paskat hänestä."
Otin mikrofonin.
Tuumin: "Vien esityksen loppuun."
Niin.
Kolme kuukautta sitä ennen olin vitsaillut Chris Rockista.
Minulta kysyttiin aina:
"Mitä tekisit, jos olisit Chris Rock -
ja Will Smith löisi sinua naamaan?"
Vastaus on yhä sama. "En tiedä, mitä olisin tehnyt."
En ole ollut niin rajussa tilanteessa.
Mutta tiedän, mitä Will Smith ei olisi tehnyt.
Nauttinut loppuillasta.
Näin on.
Annoimme sille jannulle kunnon selkäsaunan.
Emme "me". Yritin keksiä lavalla jonkun vitsin,
kun muut hakkasivat heppua takanani. Kaikki näkivät sen.
Yritin keksiä jotain sanottavaa.
Kieli meni solmuun. Minä en keksinyt mitään sanottavaa.
Miettikää karmaani.
Juuri sillä hetkellä -
Chris Rock tuli lavan takaa.
Hän tuli luokseni 20 000 ihmisen eteen,
otti mikrofonin kädestäni, katsoi yleisöä ja sanoi:
"Oliko se Will Smith?"
Mulkerot putosivat tuoleilta, kun nauroivat niin paljon.
Seisoin siinä näyttäen tyhmältä.
Olin raivoissani.
Ajattelin: "Hemmo, päälleni käytiin.
Päällesi käytiin kolme kuukautta sitten, mutta vitsailet nyt?"
Nappasin mikin Chrisiltä ja yritin laukoa vitsin,
mutta se ei mennyt hyvin.
Sanoin: "Se oli transsukupuolinen."
Yleisö oli…
"Buu. Tämä on LA. Pidämme transsukupuolisista."
Tuntui tosi pahalta.
Tosi pahalta.
Tiedän, miksi hän teki niin.
Sen ymmärsi siellä. Mutta kun kundi kaatoi minut,
se oli kuin elokuvassa.
Kuvitelkaa -
julkkis, josta pidätte.
Kaikki mahdolliset julkkikset olivat siinä esityksessä.
Se oli suurin ilta, joka Hollywoodissa on ollut.
Kun kundi kaatoi minut, hän tyhjensi katsomon.
Näin myöhemmin videolta, että niin tapahtui.
Kun heppu kaatoi minut,
Jamie Foxx hyppäsi ylös ensimmäisenä.
Hänellä oli valkoinen cowboyhattu. Kuin hän olisi aavistanut sen.
En ole nähnyt hänellä cowboyhattua.
Jamie alkoi jahdata sitä mulkeroa -
ihan tuosta vain.
Se jannu oli nopea. Hän heilui ja tärisi.
Jamien nilkat murtuivat, mutta hän jatkoi juoksemista.
The Daily Show'n Jon Stewart juoksi lavan takaa -
ja hyppäsi mulkeron kimppuun kuin Teräsjuutalainen.
Jannu näki Jonin tulevan. Hän väisti ja Jon lensi tuonne.
Jannu oli nopea. Hän kääntyi ja näki hätäuloskäynnin.
Hän alkoi juosta sitä kohti.
Ennen kuin hän pääsi ovelle,
Bad Boy Recordsin mulkero Puff Daddy -
hyppäsi oven eteen. Hän oli…
Voi veljet.
Puffy nappasi sen ruikun.
Jokainen julkkis -
näki minussa itsensä -
ja alkoi hakata sitä jannua.
Chris tuumi lavan takana: "Kukaan ei auttanut minua."
Kaikki inhoavat Chrisiä!
Meno oli kiivaampaa kuin mitä ehkä luitte siitä.
En tiedä, mitä luitte,
mutta kun hakkasimme sitä jannua,
hän otti vyöltään 22-kaliiperisen pistoolin.
Syntyi sekasorto.
Kaikki alkoivat kirkua: "Luoja, hänellä on ase!"
Silloin pelästyin. Olin takana, mutta pelkäsin,
sillä kaikilla kanssani olevilla oli ase.
Jos he olisivat ampuneet sen jannun lavalla Hollywood Bowlissa,
mistä maksan sinulle, Travis…
Mutta Travis petrasi.
Hän sai aseen jannun kädestä.
Sitten Travis yritti tyhjentää sen lippaan, mutta ei voinut,
joten hän veti liipaisimesta. Se ei ollut ase.
Edestä tuli esiin veitsen terä.
Jannu kai aikoi puukottaa minua.
Pelottava juttu.
Vaikka seuraavana iltana ei ollut esitystä,
tuumin: "Pitää mennä lavalle." Vedin esityksen.
Joku katsoja huusi: "Dave, miten hyökkäyksessä kävi?"
En tiennyt, että joukossa oli journalisti.
Sanoin vain, että hepulla oli veitsi, joka piti itseään pyssynä.
Media haukkui sitä vitsiä kuusi viikkoa.
En edes tehnyt hepulle mitään. Se ei ole oikein.
Se ei ollut oikein.
New York Post meni vankilaan -
haastattelemaan päälleni hyökännyttä kuin sankaria.
Luin sen haastattelun.
Koko hyökkäys olikin syytäni.
Niin. Ärsytin häntä.
En tarkoittanut.
Olin vitsaillut kodittomista.
Kävi ilmi, että se nuori mies oli koditon.
En olisi voinut tietää sitä.
Mutta sanon sen,
että sillä kodittomalla oli uskomaton katsomopaikka.
Olin kuulemma ärsyttänyt häntä LBGTQ-vitseilläni.
Se heppu oli B.
Jutun otsikkona oli:
"Dave Chappellen väitetty hyökkääjä on biseksuaali."
Ihmettelin: "Väitetty hyökkääjä?"
Se mulkero hyökkäsi taatusti. Näytän sen videolta.
Hän on väitetysti biseksuaali.
Tahdon nähdä hänen imevän kullia, ennen kuin uskon lehtijutun.
Luin sen lehdestä. Olin kauhuissani.
"Biseksuaali? Minut olisi voitu raiskata."
Ei. Tiedättekö mitä?
Se ei ole hassua, koska…
Koska kaiken hullunmyllyn jälkeen -
menin hotellihuoneeseen.
Olin yksin. Kun avasin oven, vaimoni oli siellä yksin.
Hän nyyhkytti.
Kysyin: "Luoja. Mikä hätänä? Käytiinkö sinunkin kimppuusi?"
Hän itki.
Hän sanoi: "Hyvä luoja, Dave.
Jos olisit kuollut tänä iltana,
minulla ja lapsilla ei olisi mitään."
Tajusin tilanteen vakavuuden.
Istuin sängylle hänen viereensä.
Otin taskustani esiin avaimet,
joita hän ei ollut nähnyt.
Hän hämmästyi.
"Mitkä nuo avaimet ovat?"
Laitoin ne lempeästi hänen käteensä.
Sanoin: "Kultaseni, nuo ovat tallelokeroni avaimet.
Toivottavasti minulle ei tapahdu mitään,
mutta jos tapahtuu, älä ole huolissasi.
Laatikossa on kaikki, mitä te tarvitsette.
Olen jo huolehtinut siitä."
Hän katsoi avaimia.
Näin hänen tajuavan, mistä puhuimme,
ja hän alkoi itkeä kovemmin.
Se sai minutkin itkemään hieman.
Halasimme toisiamme tiukasti.
Tiedättekö, että se muija katsoi laatikkoon minun eläessäni?
Kuka tekee niin?
Hyvä luoja.
Hän sanoi vihaisena:
"Jukolauta. Avasin laatikon." Minä siihen: "Niinkö?"
Hän sanoi: "Niin, eikä siinä ollut mitään."
Kysyin: "Eikö mitään?"
Hän sanoi: "Vain tyhmä vitsikirjasi."
Huokasin helpotuksesta.
Sanoin: "Kultaseni, kuule.
Jos kerrot vitsit niin kuin ne on kirjoitettu,
teillä ei ole hätää.
Vitsit ovat tosi hyviä."
Hän sanoi: "Hyviä vitsejä? Mitä tämä on?
'Tule vetiseen hautaani.'"
Ei. Pitää värisyttää kurkkua.
Tule vetiseen hautaani.
Voi veljet.
Olen ollut naimisissa kauan.
Niin. Puhun paljon paskaa vaimostani, mutta rakastan häntä paljon.
Ette varmaan uskoisi tätä minusta.
Olen mustasukkainen.
Se on totta.
Kerron jotain. Kerran luulin vaimoni pettävän minua.
Niin.
Se oli elämäni huonoimpia päiviä.
En kestänyt sitä.
Se nolottaa nyt, mutta voin puhua siitä.
Tiedättekö, mitä tein?
Ihan sekopäistä, mutta tein niin. Minä odotin.
Odotin, kunnes hän nukahtaisi.
Sain odottaa kauan.
Hän on aasialainen.
En tiennyt, nukkuiko hän vai ei. Katsoin häntä…
Kun hän nukkui varmasti, tiedättekö, mitä tein?
Pihistin iPhonen.
Vein sen alas ja aloin kokeilla salasanoja,
jotta saisin sen auki.
En keksinyt salasanaa.
Sitten muistin, että iPhonessa on kasvotunnistus.
Tein vain…
Ja se aukeni heti.
Näin siinä tekstiviestin joltain Earlilta.
En tunne ketään sen nimistä.
Herätin vaimoni.
Sanoin: "Herää, helvetti! Kuka hitto on Earl?"
Hän kysyi: "Mitä oikein puhut?" "Älä esitä tyhmää, ämmä!
Avasin puhelimesi. Kuka on Earl?"
Hän sanoi: "Luoja sentään, David.
Se on gay Earl hiussalongista."
Kysyin: "Olenko muka tollo?
Mistä olisin tiennyt, että se hemmo on gay?"
Vaimo sanoi rauhallisesti: "Lue hänen viestinsä ja katso kuvat."
Aloin lukea viestejä.
"Tämä heppu tavaa 'tytön' väärin usein."
Kun katsoin Earlin kuvia, en ollut uskoa sitä.
Heppu näytti gayltä kuvissakin. Hänen suunsa oli aina auki.
Tiesin vaimoni puhuvan totta.
Tunsin olevani tollo.
Sanoin: "Anteeksi.
Olen pahoillani.
Anteeksi. Ota puhelimesi.
Jatka uniasi. Anteeksi.
Olen kai ollut epävarma,
koska olen pettänyt itse. Hyvää yötä."
Hän ei antanut lähteä vaan sanoi: "Koska herätit mimmin…"
Hän veti puhelimeni tyynynsä alta.
Sanoin: "Mitä vittua?"
Hän kysyi: "Kuka tämä kuvan ämmä on?"
Sanoin: "Miten avasit puhelimen?"
Hän sanoi: "Helposti. Painoin nenäni näin.
Se avautui." Tuumin: "Mitä vittua?"
Hän kysyi: "Kuka tämä narttu on?" Sanoin: "Anna se.
Rauhoitu. Hän ei ole narttu vaan ystäväni.
Deborah."
Päätän illan pitkällä tarinalla. Sopiiko?
Se on pitkä, joten teeskennelkää, että lopetin.
Pitää hakea savukkeita. Jooko?
En lopettanut, mutta käyttäytykää niin.
Haluaisin suosionosoituksia seisaaltaan.
Kiitos paljon. Hyvää illanjatkoa.
Kiitos, että ette osoittaneet suosiota seisaaltaan.
Tämä on kamalaa.
Ei hätää. Halusin vain polttaa.
Pidätte siitä.
Selvä.
Ennen Killin' Them Softly -esitystäni ollessani 22-vuotias -
HBO antoi elämäni suurimman tilaisuuden.
Sain puolen tunnin ohjelman,
mutta se ei ollut erikoinen. Tajuatteko?
Se oli tavallinen.
Sillä ei edes ollut nimeä, vain "Dave Chappelle".
Kuvasin sen San Franciscossa Broadway Studiosissa -
rakennuksen 2. kerroksessa.
Broadway Studiosin alla oli yökerho.
Ohjelman piti olla puolituntinen.
Valmistauduin ja harjoittelin. Tein kaiken, mitä piti.
Kun kuvasimme sitä, 20 minuutin jälkeen…
En unohda tätä. Musiikki.
Alakerran yökerhossa alkoi pauhata musiikki.
Se kuului kovaa ja pilasi ohjelmani. Olin murtunut.
Olin nuori mies.
Uskoin siihen, mitä tein.
Luulin, että unelmani oli tuhottu.
Lähdettyäni lavalta juoksin alas -
kujalle Broadway Studiosin taakse, jossa tarkkaamon autot olivat.
Potkaisin oven auki -
ja aloin huutaa tuottajille.
Olin nolla viihdealalla. Vain kundi, joka uskoi itseensä.
Sanoin: "Mokasitte kaiken.
Se helvetin musiikki. Mitä oikein ajattelitte?"
Siellä oli merkittävä tuottaja.
En kerro nimiä.
Hän nousi ja sanoi: "Hei, jannu. Istu alas.
Me emme pilanneet mitään.
Sovimme yökerhon kanssa, että he eivät -
soita musiikkia, mutta he rikkoivat sopimuksen."
Kysyin: "Kuka sen rikkoi?"
Tuottaja osoitti heppua.
En unohda sitä. Valkoinen vanha mies -
istui yksin Ford Taurusissa.
Tuottaja sanoi: "Tuo hemmo."
En viivytellyt tai kysellyt muuta.
Menin hakkaamaan Ford Taurusin ikkunaa.
Sanoin: "Ovi auki, mulkero. Haluan jutella."
Vanha mies katsoi minua hetken ja ajoi viisaasti tiehensä.
Hän jätti minut kujalle kiroilemaan kuulijoille.
Mutta 120 sekunnin päästä,
aikaa ei mennyt kauemmin,
sen yökerhon keittiön ovet avautuivat -
Broadway Studiosin alapuolella.
Se sama vanha mies seisoi siellä apujoukkojen kanssa.
Hänen kanssaan oli kaksi isoa gorillaa. Hän katsoi…
Täysin tyynenä.
Hän sanoi: "Tule tänne.
Haluan jutella."
En tiennyt silloin mitään katujen elämästä.
Sain myöhemmin tietää, että he kuuluivat venäläiseen mafiaan.
En tiedä, mitä tiedätte venäläisestä mafiasta,
mutta ne hemmot tappoivat Denzelin Training Dayssä.
Tuottajat tiesivät, ketkä kohtasin.
He sanoivat: "Älä mene sinne."
Sanoin: "Paskat."
Menin keittiöön, ja he sulkivat ovet takanani.
Siellä tuli ihan pimeää, ja tiesin.
En ole tyhmä. Tilanteeni oli paha.
Mutta on ymmärrettävä,
että uskoin siihen, mitä tein, enkä välittänyt mistään.
Kiroilin niille mulkeroille.
Kerroin, että he pilasivat elämäni.
Se ukko ei voinut uskoa, että puhuin sellaista.
Kun vedin henkeä, hän pysäytti minut lempeästi.
Hän sanoi: "Hei, kuuntele.
Ystäväsi valehtelivat sinulle.
Teimme sopimuksen,
mutta he eivät maksaneet minulle."
Kun hän sanoi sen, tajusin olevani lukkojen takana -
ja hänen puhuvan totta, mikä tarkoitti minun olevan väärässä.
Kun tajusin olevani väärässä,
pelkäsin ensi kertaa.
On hassua, jos uskoo olevansa oikeassa.
Oikeassa olemisen tunteesta voi juopua.
Siksi gayt ovat niin ilkeitä.
Mutta en luovuttanut.
Olisitte olleet ylpeitä minusta.
Pelkäsin, mutta en antanut periksi.
Sanoin: "No, olen anteeksipyynnön velkaa.
Mutta olipa syy musiikin soittoon mikä tahansa,
se pilasi elämäni."
Se ukko katsoi minua sympaattisesti.
Hän tuli luokseni ja laittoi kätensä poskelleni.
Sellainen vie miehuuden.
Katsoin sen hemmon kättä poskellani.
Hän sanoi: "Olet oikea mies."
Hän taputti poskeani.
Tosi pehmeästi.
Sitten ovet avautuivat taas.
Kujan valot tulvivat keittiöön,
ja lähdin sieltä elossa.
Sain elää jatkaakseni taistelua.
Sillä hetkellä -
sain hyvin arvokkaan opetuksen.
Minun on kerrottava se teille.
Opetus on tämä.
Elämän minä tahansa hetkenä -
voimakkain unelma voittaa.
Olen erittäin voimallinen unelmoija.
En valehtele.
Unelmoin tästä illasta -
ollessani 14-vuotias.
Koen sen 50-vuotiaana.
Unelmani ovat hyvin voimakkaita.
Kävelin tänään Washingtonissa.
Olin aikoinaan köyhä täällä.
Ihmiset tervehtivät minua joka paikassa -
kuin tuntisivat minut. Tunsin tuntevani heidät.
Sanoin itselleni: "Luoja, miten voimallinen unelma."
Mutta joskus…
Joskus… oloni on tavallinen.
Tunnen olevani vain minä.
Saatan pössytellä, olla yökerhossa ja ujostella.
Näin yökerhossa kundin, josta kukaan ei ole kuullutkaan.
Hemmo teki töitä koko viikon ja sai pullotarjoilun.
Mimmi toi Moët'a ja sädetikkuja.
Kuvittelin miehen olevan persialainen.
Esittää jotain outoa persialaista tanssia.
Hänen pöydässään oli kuusi mimmiä viinojen takia.
He huusivat: "Hyvä, Cena!"
Katsoin huoneen poikki ja totesin: "Luoja.
Olen tuon kundin unelmassa."
Hän kertoo siitä ystävilleen. "Millaista klubilla oli?"
"Loistavaa. Sain pullotarjoilun.
Dave Chappelle katsoi minua ihmetellen, kuka olen."
Se on elämässä jujuna.
On oltava tarpeeksi viisas tietääkseen, milloin elää unelmaansa.
Ja on oltava nöyrä hyväksyäkseen sen, kun on toisen unelmassa.
Siksi…
Siksi en tuomitse Will Smithiä tai Chris Rockia.
Pidätte heitä suureellisina,
minä toisina unelmoijina.
En voi tuomita heitä, sillä näen heissä itseni.
Olen Will Smith.
Olen mies, joka ei enää kestä -
ja antaa turpiin seuraavalle,
joka loukkaa minua tai läheistäni.
Ja olen Chris Rock.
Mies, jota lyödään kaikkien nähden,
mutta pysyn tyynenä, jotta en pilaa mitään.
Niin miehet tekevät.
Miehet laativat rajoja.
Miehet valvovat rajoja.
Ja miehet koettelevat rajoja.
Kaikkein eniten rajoja koettelee -
transsukupuolinen mies.
Kun näen toisen unelmoijan, kunnioitan häntä suuresti,
vaikka en ymmärrä hänen unelmaansa.
Tunnistan unelmoijan heti.
Olen tavannut monia voimallisia unelmoijia.
Kaikkein voimallisin -
on mies, joka sanoo nimekseen -
Lil Nas X.
Tapasin sen hemmon juhlissa. En tuntenut häntä.
Mutta hänen saapuessaan tiesin olevani hänen unelmassaan.
Kaikki juhlissa olivat unelmoijia.
Ja kuuluisia.
Mutta kun se hemmo tuli,
hän näytti C-3PO:lta. Hän loisti.
Kaikki sanoivat: "Luoja, siinä hän on. Lil Nas X."
En tuntenut häntä. Jostain syystä -
hän käveli suoraan luokseni.
Hän sanoi: "Yritin saada sinut videolleni."
En tajunnut, mitä hän puhui. Kysyin: "Mitä?
Mikä video?"
Hän katsoi minua…
"Tiedät, mikä." Hän lähti.
Katselin hänen menoaan. Tuumin: "Juku.
Tuon hepun unelma on tosi vahva."
Tiedättekö, mitä se toi mieleen?
Sen, kun olimme peruskoulussa.
Opettaja kysyi, mikä haluaa olla isona.
"Timmy. Mikä haluat olla isona?"
Timmy oli kuin tietäisi.
Hän nousi ja sanoi: "Haluan olla palomies."
Opettaja sanoi: "Se on kaunis unelma."
Mutta Timmy ei ollut tosissaan.
Hän sanoi haluavansa olla palomies,
koska pitää salaa tulesta.
14-vuotiaana se heppu on täysi pyromaani,
joka käyttää kerosiinia ja tulitikkuja taitavasti.
Eräänä iltana hän leikkii tulella kavereidensa kanssa -
ja polttaa varaston.
Hänen tietämättään sen sisällä -
on 13 siirtolaista El Salvadorista.
He jäävät loukkuun ja kuolevat palossa.
Eikö olekin tragedia?
No, se oli vahinko.
Poika on vain 14-vuotias, mutta mustaihoinen.
Hänet tuomitaan aikuisena.
Timmy päätyy vankilaan loppuiäkseen.
Unelma peruttu.
"Entä sinä, Billy?
Billy? Mikä haluat olla isona?"
Billy nousee ja sanoo:
"Haluan olla USA:n presidentti."
Opettaja sanoo: "Hyvä luoja.
Se on suurenmoinen unelma."
Billy on tosissaan.
Billy tekee kaiken oikein.
Se mulkero kohottaa arvosanojaan ja liittyy oppilaskuntaan.
Hän jopa harrastaa kaikenlaista,
kuten kuorolaulua, jotta ansioluettelo on hyvä.
Hän on etenemässä presidentiksi.
Mutta viimeisellä luokalla hän mokaa.
Hän saa 16-vuotiaana tyttöystävänsä raskaaksi -
ja joutuu jättämään koulun tienatakseen elannon.
Hänen onnekseen paikallinen Walmart palkkaa väkeä.
Kun hän on 20-vuotias,
hän pääsee Walmartin apulaispäälliköksi.
Hän on alueen nuorin.
Hän sanoo: "Luoja. Jos jatkan neljä vuotta,
voin päästä päälliköksi.
Jos jatkan sen jälkeen kuusi vuotta,
voin päästä aluepäälliköksi -
ja vastaan kolmesta Walmartista."
Hän näkee laajan kokonaisuuden. Hän tietää, minne tie johtaa.
Joten hän tappaa itsensä.
"Entä sinä?
Mikä haluat olla isona?"
"En halua sanoa,
koska en halua muiden nauravan."
"Mitä siitä, vaikka nauravat?
Unelmasi on sinun.
Hyväksy unelmasi, jotta ne voivat toteutua.
Sano se ääneen ylpeänä.
Mikä haluat olla isona,
Lil Nas X?"
Hemmo nousi ylös luokan edessä.
"Haluan olla suurin koskaan elänyt gay.
Haluan tehdä musiikkivideon,
liukua stripparin tankoa pitkin alas helvettiin -
ja imeä paholaisen kullia klo 22.00,
kun lapset ovat hereillä ja näkevät minut."
Järkyttävää kyllä, vain se unelma toteutui.
Siksi olen täällä.
Tänä iltana.
Kaupungissa, jossa loin unelmat, joita elän.
Halusin kertoa teille, että ne toteutuivat.
Ja halusin kiittää teitä siitä, että teitte minusta tällaisen.
Elän hyvin voimallista unelmaa.
Aina kun tulen tähän kaupunkiin ja seison edessänne,
tajuan: "Luoja. Tämä ei ole unelmani.
Se on teidän, ja minulla on kunnia olla siinä."
Kiitos paljon, Washington.
Nähdään ensi kerralla.
JA KUTEN AINA, ELAINE
Tekstitys: Meri Myrskysalmi
Tätä suojelevat punainen, musta ja vihreä -
risteyskohdassa avaimen kanssa.