Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫לאראס? הגיע הזמן להתעורר!‬
‫אני כבר ערה, אימא!‬
‫"הפנים שלהם מתקרבות…"‬
‫- איש הטיגריס -‬
‫"השפתיים שלהם כמעט נוגעות…"‬
‫לאראס, זמן להתקלח!‬
‫לאראס! קדימה!‬ ‫-עוד רגע, אימא!‬
‫- הסיפור שלנו -‬
‫- מס' 27: דייזי של דויד‬ ‫מס' 26: מג'קרטה לליברפול -‬
‫- להתנתק -‬
‫- התנתקת בהצלחה -‬
‫"על כל ברכותיך‬
‫"תודה לך, ישו‬
‫"שבחינו שמורים רק בשבילך…"‬
‫אימא, תוסיפי עוד נקניקיות, בבקשה?‬
‫נשארת ערה עד מאוחר לאחרונה?‬
‫הפרצוף שלך מלא פצעונים.‬
‫את רוחצת את הפנים לפני השינה?‬
‫כמובן.‬
‫תשאלי את אחותך‬ ‫באילו מי פנים היא משתמשת.‬
‫היא ערה עם התינוק,‬
‫אבל הפנים שלה נקיים יותר עכשיו.‬ ‫היא שוב יפה.‬
‫אף אחד לא אמר לה להיכנס שוב להיריון.‬
‫היא ערה עד מאוחר כי יש לה יותר מדי ילדים.‬
‫אני נשארת ערה כדי להתקבל לאוניברסיטה.‬
‫את אף פעם לא מקשיבה.‬
‫את יכולה ללמוד הרבה, רק לא להגזים.‬
‫תכייפי קצת. את עוד צעירה.‬
‫לכי לבלות שוב עם דילה.‬
‫אתן עדיין לא מדברות?‬
‫- הזוכה בתחרות סיפורים קצרים 2022 -‬
‫נוסעת לבית הספר, גברתי?‬
‫כן.‬
‫רגע אחד, גברתי.‬
‫סעי בזהירות.‬
‫כן! קדימה!‬
‫תפוס אותו!‬
‫קדימה, אחי!‬
‫דויד! קדימה!‬
‫כן!‬
‫טוב מאוד! יופי של מהלך!‬
‫יפה מאוד.‬
‫כל הכבוד, דויד!‬ ‫-קדימה!‬
‫חזור לעמדתך!‬ ‫-טוב, תחזור לעמדה שלך!‬
‫בוקר טוב, גברת אינדה.‬ ‫-בוקר טוב, לאראס.‬
‫תני לי לעזור לך.‬ ‫-תודה.‬
‫איך הולך עם גביע צ'האיה?‬ ‫-אני מנסחת את ההצעה.‬
‫אבל אולי אצטרך לקבל מימון מהתלמידים.‬
‫תוודאי שזה ילך טוב.‬ ‫-כמובן, גברתי.‬
‫שרין, סינדי, סאסא!‬
‫השיעורים עוד לא התחילו וכבר אתן רוקדות?‬
‫תכבי את הטלפון.‬
‫תביאי את אלה למשרד שלי?‬ ‫-כמובן, גברתי.‬
‫אופס.‬
‫"כמובן, גברתי."‬
‫תלמידי מלגות הם חנפנים.‬ ‫-היא חייבת להיות.‬
‫אחרת, איך הייתה יכולה‬ ‫להרשות לעצמה את בית הספר הזה?‬
‫בואו.‬
‫סלחי לי.‬
‫מר ריזקי כאן?‬
‫עוד לא.‬
‫אני צריך לדבר איתו לפני השיעור,‬ ‫לגבי המבחן המשלים בשבוע שעבר.‬
‫מה אני, אימא שלו?‬
‫מה? את לא העוזרת שלו?‬
‫מה?‬
‫מה הכוונה?‬ ‫-אמרתי משהו לא בסדר?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מנגב את זה.‬
‫ומרטיב את החולצה?‬
‫ילדה טיפשה.‬
‫- היומן_של_דילה -‬
‫היי. ראית את הפוסט האחרון של השרמוטה?‬
‫היא כמעט עירומה. שוב.‬
‫היא זונת תשומת לב.‬
‫אני לא מבינה למה גברת אינדה‬ ‫לא העיפה את הכלבה הזו מהלימודים.‬
‫היי, השמועה נכונה?‬
‫היא עשתה את זה עם אריה באולם הספורט?‬
‫ובטח גם עם כל הבנים בבית הספר.‬
‫מה הם עשו באולם הספורט?‬
‫"התאמנו" ביחד, כמובן. אלא מה?‬
‫הבנתי.‬
‫שמעת?‬
‫תראו, שלוש החזירוניות.‬
‫כלבה!‬ ‫-תחזרי לכאן!‬
‫אנחנו באמת נראות כמו חזירות?‬
‫תוכל להביא לי נייר טואלט?‬
‫תעביר מתחת לדלת.‬
‫תודה, דויד.‬
‫את יודעת את שמי?‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫לעזאזל!‬
‫היי, דילה.‬
‫מה עשית עם דילה?‬
‫איך הרטבתם ככה את החולצה שלך.‬
‫שיהיה.‬
‫ילד טוב ירושלים כמוך‬ ‫מתעסק עם מישהי כמו דילה?‬
‫ועוד משומשת, אחרי אריה.‬
‫תירגע, אחי. אני לא רכושני.‬
‫לך על זה.‬
‫אני צריך שתעשו עכשיו את הטבלה הגרפית הזו.‬
‫זה מאתמול.‬
‫בשירותים. אני אתן לך קצת קודם.‬ ‫קצת קודם, בסדר?‬
‫- גילאנג שלח תמונה -‬
‫- דילה: תמחק את זה! -‬
‫- גילאנג: טביעות רגל דיגיטליות הן לנצח -‬
‫- דילה: תמחק את זה! -‬
‫ראס! לאראס!‬
‫מסכנה דילה.‬
‫- הסיפור שלנו -‬
‫- שם משתמש: דוידהיקר -‬
‫- 0 פורסמו - 32 טיוטות -‬
‫- יצירת חדש -‬
‫היה הייתה פעם, בארמון בארץ רחוקה,‬
‫מלכה יפהפייה ששלטה בארץ.‬
‫המלכה מוקפת בעבדים‬ ‫שמוכנים למלא את צרכיה החשקניים.‬
‫מראה, מראה, שעל הקיר,‬
‫מי היפה בכל העיר?‬
‫את היפה מכולן, הוד מעלתך.‬
‫אבל המיוחד מכול הוא דויד,‬
‫עבד האהבה האהוב עליה, תמיד מוכן לשרת.‬
‫הגוף שלו תמיד זמין.‬
‫הרבה עבדים זנותיים‬ ‫מעיזים לפלרטט עם הצעצוע האהוב עליה.‬
‫אוי, סליחה.‬
‫המלכה זועמת‬
‫ומקללת את המשרתת.‬
‫אבל כשהיא רואה את החזה הרטוב של דויד,‬
‫תשוקתה של המלכה משתלטת עליה.‬
‫על דויד לקבל את עונשו.‬
‫- הסיפור שלנו -‬
‫- ההתנקות נכשלה‬ ‫יש לנסות שוב מאוחר יותר -‬
‫"אורך מאיר‬
‫"ומדריך את לבי‬
‫"למד אותי לקבל‬
‫"את אהבתך, אלי"‬
‫בואו נתפלל.‬
‫אנחנו חוטאים ולא ראויים לאהבתך, אבינו.‬
‫אנחנו מתחננים לרחמיך.‬
‫אנא סלח לנו על חטאינו, אבינו.‬
‫שאלת את אחותך על מי הפנים?‬
‫מה קורה, אימא?‬
‫יש לאחותך פצעונים,‬ ‫כי היא נשארת ערה עד מאוחר.‬
‫אפשר לדבר על זה אחר כך.‬
‫היי, מר דדי.‬ ‫-היי, גברת האנה.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-שלומי טוב.‬
‫שמעתי שדויד יצטרף למחנה האימונים הלאומי?‬
‫יש מגייס שמסתכל עליו.‬
‫לכן אנחנו מתאמנים חזק לקראת גביע צ'האיה.‬
‫זה מדהים. הוא יהיה כמוך, הספורטאי הלאומי.‬
‫איזה אתה רוצה?‬ ‫-מה יש בזה?‬
‫אטריות אורז, גזר, תפוח אדמה.‬ ‫אף פעם לא טעמת אחד?‬
‫קבלי ביטול.‬
‫אני אקח את זה. מה יש בזה?‬
‫אותו הדבר. גם כזה לא אכלת אף פעם?‬
‫למה את מדברת אליי ככה?‬
‫אז לא משנה.‬
‫מה אתה רוצה?‬ ‫בסדר, תן לי לבחור כמה בשבילך.‬
‫על ילדי האל להיות סבלניים. לא הקשבת לדרשה?‬
‫אל תערב את אלוהים!‬
‫תראו, תראו!‬
‫אתם עוד לא יוצאים,‬ ‫אבל אתם רבים כמו זוג נשוי.‬
‫אין מצב!‬
‫כמה זה?‬
‫זה בחינם.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫לא, באמת.‬
‫תודה.‬
‫תודה, דודה.‬
‫תודה, גברת האנה. לאראס.‬ ‫-כן, מר דדי.‬
‫שאלוהים יברך אתכן.‬
‫אין בעד מה. אנחנו הולכים לאותה הכנסייה,‬ ‫עלינו לעזור זה לזה.‬
‫הם כל כך נאים.‬
‫לאראס!‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫רציתי להתנצל על גילאנג.‬ ‫הוא שלח את התמונה שלנו.‬
‫בדרך כלל אנשים‬ ‫לא נותנים לי פרחים עם העציץ.‬
‫חשבתי שככה הפרח יחיה יותר זמן.‬
‫טוב, אז למה שלא תטפל בו אתה?‬
‫- טורניר הכדורגל גביע צ'האיה -‬
‫כן, בהחלט.‬
‫בוקר טוב, גברתי סגנית הנשיא.‬ ‫-שקט! רגע.‬
‫"הטיגריס הפך לדויד…"‬
‫אני אלך לגיהינום כי קראתי את זה?‬
‫אבל אני לא יכולה להפסיק.‬
‫איפה מצאת את זה?‬ ‫-ב"דסאס דסוס", זה ויראלי.‬
‫זה חשבון רכילות בטוויטר.‬
‫דויד הציע לה לעשות סקס?‬
‫בטיול שנתי?‬
‫ברצינות?‬ ‫-אלוהים!‬
‫הוא מלקק אותה?‬
‫קראת את "דויד היקר"?‬ ‫-הנה.‬
‫קראת את הקטע שבו דויד הוא פיראט?‬
‫אלוהים, עוד לא.‬ ‫אני עדיין ב"דויד בחוות העיזים".‬
‫אלוהים!‬
‫איפה?‬
‫אבל האמנזיה שלו נעלמת אחרי שממששים אותו.‬
‫קראת את "סלח לי אבי"?‬
‫דויד כומר!‬
‫ברצינות?‬ ‫-כן!‬
‫זה כיף?‬ ‫-זה מטורף!‬
‫- זה נכתב על ידי תלמיד/ה בתיכון צ'האיה? -‬
‫- אלוהים, אחרית הימים בדרך… -‬
‫- שם משתמש: דוידהיקר -‬
‫- חיית המחמד של המלכה‬ ‫סיפורים מפורסמים -‬
‫- בטוח שברצונך לסגור את החשבון? -‬
‫- כן -‬
‫- מחיקת היסטוריית גלישה -‬
‫- ניקוי היסטוריית החיפוש -‬
‫עד הסוף.‬
‫-כן, גברתי.‬ ‫-קדימה.‬
‫לא שם. כאן למעלה. אתה חסר תקנה.‬
‫ואת שאר הדברים.‬
‫לאראס, תעזרי לי.‬
‫תביא את האת ואת הכבלים.‬
‫כן. שים אותם כאן.‬ ‫-טוב, גברתי.‬
‫לאראס!‬ ‫-עוד משהו, גברתי?‬
‫ואן! את זאת!‬
‫לאראס?‬
‫פספסת את ארוחת הערב.‬
‫את בסדר?‬
‫אני לא רעבה.‬
‫אני אכין לך דייסה.‬
‫לא תודה, אימא.‬
‫החדשות על הסיפורים הפורנוגרפיים‬ ‫הגיעו ליו"ר הקרן.‬
‫בית הספר ערך חקירה‬
‫וגילה שהסיפור האחרון הועלה‬
‫ממחשב בבית הספר, ביום שישי שעבר.‬
‫רק לכיתה שלכם היה שיעור מחשבים באותו יום.‬
‫אז הם נכתבו בידי אחד או אחת מכם.‬
‫על מי שכתב אותם‬
‫והפיץ אותם צריך להודות עכשיו.‬
‫כדי שבית הספר יוכל לבצע בקרת נזקים.‬
‫זו לא הפעם הראשונה‬ ‫שבית הספר שלנו מתמודד עם פורנוגרפיה.‬
‫מישהו?‬
‫אף אחד?‬
‫בסדר. אם הפושע או הפושעת‬ ‫לא ישתפו פעולה ויתוודו,‬
‫הם יסולקו מהלימודים‬
‫החל מהיום, על כל התלמידים לדווח‬ ‫על כל חשבון מדיה חברתית שיש להם.‬
‫מה?‬ ‫-למה?‬
‫יש להגדיר את החשבונות כ"ציבוריים".‬ ‫-אסור לכם לעשות את זה.‬
‫חל איסור על חשבונות פרטיים.‬
‫פשוט תתוודי, דילה.‬ ‫-למה אני?‬
‫הפרצוף שלך אומר הכול.‬ ‫זה לא פרצוף של ילדה טובה.‬
‫זונה שעושה צרות!‬
‫את בטח גם זו שהדליפה את הסיפורים.‬
‫ספרינט!‬
‫טוב, קדימה. מהר.‬
‫- בהצלחה לכל המתחרים -‬
‫לאראס! בואי הנה.‬
‫שבי, תראי את זה.‬
‫- אני אוהבת אותך, דויד -‬
‫מה זה?‬
‫איזה לוהט הוא, נכון?‬ ‫אין פלא שיש לדויד מעל 8,000 עוקבים עכשיו.‬
‫דוחה.‬
‫אני ערכתי את זה.‬
‫מה? את עשית את זה?‬ ‫-מגניב, לא?‬
‫היי, יש הייפ מטורף סביב "דויד היקר"!‬
‫למה רק עכשיו קלטנו שדויד לוהט?‬
‫היינו בקטע של אריה כל הזמן הזה.‬
‫קדימה!‬
‫היי, בנות, עכשיו תור דויד.‬ ‫-מה? אלוהים!‬
‫קדימה, דויד!‬
‫קדימה, דויד! אתה תצליח!‬
‫פשוט תוריד את החולצה!‬
‫אוי אלוהים, אני לא עומדת בזה יותר.‬
‫מה אני עושה?‬
‫דויד!‬
‫קדימה, דויד! אתה תצליח!‬
‫לא!‬
‫דויד!‬
‫מה זה היה?‬
‫תתרכז!‬
‫אם תמשיך לשחק ככה,‬ ‫לא תגיע אפילו לחצי הגמר.‬
‫רוץ הקפות. עכשיו! תנקה את הראש!‬
‫כן, המאמן.‬
‫הבא בתור!‬
‫פשוט תירגע.‬
‫צא!‬
‫"לאט לאט, היא מלטפת את החציל‬ ‫של דויד, והוא הולך וגדל…"‬
‫ברצינות? הוא כזה גדול?‬
‫באמת? תן לי לראות. הוא גדול משלי?‬
‫מה לעזאזל?‬ ‫-תראה לנו, דויד.‬
‫הכי גדול בתיכון צ'האיה.‬
‫ראיתי את שלך כבר.‬
‫אבל שלך באמת כזה גדול?‬
‫היי!‬
‫לעזאזל!‬
‫זה לא מצחיק, מניאקים!‬ ‫-מה אתה כזה רגיש?‬
‫הוא כזה רגיש!‬
‫אני בטוחה שהזה של דויד גדול.‬
‫זה יכאב.‬
‫למה דויד הרטיב את המכנסיים? הוא השתין?‬
‫גם אני רוצה להיות עבד מין.‬
‫אתה חייב לקרוא את זה.‬
‫תקרא את זה.‬
‫"אבל המשרתת שפכה בטעות‬ ‫את החלב על חזהו של דויד…‬
‫"דויד…‬
‫"המלכה בוהה בדויד…‬
‫"ובחזהו הספוג!"‬
‫זה.‬
‫איפה זה?‬
‫לפני שנתחיל בפגישה היום,‬
‫מישהו רוצה לבקש מחילה מול אחיכם ואחיותיכם?‬
‫כן, אביגייל?‬
‫אני משקרת הרבה לחבר שלי, אחי.‬
‫תודה, אביגייל.‬
‫עלייך לזכור את אגרת פטרוס הראשונה,‬ ‫פרק ג, פסוקים 10-11.‬
‫"אוהב הימים לראות טוב‬ ‫ינצור לשונו מדבר מרמה."‬
‫לאראס.‬
‫מי לדעתך כתב אותם?‬
‫אני לא כתבתי אותם.‬
‫לא כתבת מה?‬
‫אני יודע שאת כתבת אותם.‬
‫הנה.‬
‫"'אני מקווה שתנצח,‬ ‫שתתחרה בגביע צ'האיה.'‬
‫"אמרתי לדויד לפני שהמשחק התחיל.‬
‫"כשהוא איננו, אני מפנטזת‬ ‫שאני קושרת ומפשיטה אותו."‬
‫זה היה אחרי הבחירות‬ ‫לנשיאות מועצת התלמידים, נכון?‬
‫את צריכה לשמוע עוד?‬
‫זה היה בכיתת מחשבים.‬
‫"המשרתת שפכה בטעות חלב על גופו של דויד.‬
‫"כעסתי, אבל החזה הרטוב של דויד‬ ‫גרם לתשוקתי…"‬
‫מספיק!‬
‫בסדר, אני כתבתי אותם.‬
‫אבל למה?‬
‫אם את דלוקה עליי, למה לא אמרת לי?‬
‫אני לא דלוקה עליך.‬
‫אבל בכתיבה שלך…‬
‫בחרתי שם באקראי‬ ‫מרשימת התלמידים של בית הספר.‬
‫טוב, אז את לא דלוקה עליי,‬ ‫אבל שת בשם שלי…‬
‫מה אתה רוצה, דויד?‬
‫להביך אותי?‬
‫הובכתי מספיק מול כל בית הספר.‬
‫את חושבת שאת היחידה שמובכת? מה איתי?‬
‫לא ביקשתי להיות במרכז תשומת הלב בבית הספר,‬
‫או באיזה חשבון רכילות…‬
‫אני לא הדלפתי אותם,‬ ‫ואני לא יודעת מי כן, דויד!‬
‫גם אני לא רציתי שזה יופץ.‬
‫טוב, אני מצטערת.‬
‫לא ציפיתי שכל זה ישפיע עליך.‬
‫מחקתי את כל הסיפורים.‬
‫גם הפסקתי לכתוב.‬
‫אתה מוכן להבטיח לי‬
‫שלא תגלה לאף אחד?‬
‫הלך עליי אם אנשים יגלו, דויד.‬
‫אבל הבעיה היא‬ ‫שעכשיו כולם מסתכלים עליי אחרת.‬
‫הם מצפים ממני ליותר.‬
‫אני סתם אחד.‬
‫אפילו את דילה אני לא מצליח להשיג.‬
‫אתה מחבב את דילה?‬
‫לא סתם מחבב…‬
‫נראה לי שאני אוהב אותה.‬
‫איך זה יכול להיות, כשאתה בקושי מדבר איתה?‬
‫אני פשוט יודע.‬
‫דויד.‬
‫למה שלא תעניש אותי?‬
‫תן לי לעשות את שיעורי הבית שלך‬ ‫או להסיע אותך לכל מקום, אני אעשה את זה.‬
‫אבל בבקשה,‬
‫אל תגלה לאף אחד שאני זו שכתבה אותם.‬
‫מה אם…‬
‫תעזרי לי‬
‫להתקרב לדילה?‬
‫אני?‬
‫את היחידה בבית הספר‬ ‫שאי פעם הייתה חברה שלה.‬
‫זה כבר לא המצב.‬
‫נתתי לך אצבע ואתה לוקח את כל היד.‬
‫אבל אמרת "כל דבר".‬
‫בחודש שעבר, הקרן הייתה‬ ‫קרובה מאוד לסילוקך מהלימודים‬
‫בגלל הפוסטים הפורנוגרפיים שלך‬ ‫ברשתות החברתיות.‬
‫אבל אני הגנתי עלייך.‬
‫אז בבקשה, דילה. בואי נעזור זו לזו.‬
‫אבל אין לך שום הוכחה שאני כתבתי אותם.‬
‫דילה.‬
‫תחשבי על העתיד שלך. עדיף שתתוודי עכשיו!‬
‫דויד.‬
‫אתה יודע מי כתב עליך את הסיפורים האלה?‬
‫לא, גברתי.‬
‫מר ריזקי חושב שהכותב/ת בכיתה שלך.‬
‫אבל כל העקבות נמחקו.‬
‫יש לך את המפתח לכיתת המחשבים, נכון?‬
‫זה אומר שיכולת‬ ‫להיכנס בכל שעה ולמחוק את העקבות.‬
‫אבל השארתי את הדלת פתוחה‬ ‫מהבוקר עד אחר הצהריים.‬
‫ולפעמים התלמידים משתמשים בחדר בזמן ההפסקה.‬
‫אז כולם יכלו להיכנס.‬
‫בטח ידעת מי כתב את הסיפורים.‬
‫כשדיברת עם דויד,‬
‫הוא אמר לך מי אולי כתב אותם?‬
‫לא.‬
‫גם הוא לא יודע.‬
‫היי, בואי לקפטריה. אני אשלם.‬
‫היי, את יודעת מה…‬
‫היי.‬
‫עוף מאודה מאימא שלי, בשביל אבא שלך.‬
‫תודה, דודה האנה.‬
‫תודה שלא גילית לאף אחד.‬
‫את לא רוצה לגלות מי הדליף אותם?‬
‫לא. אנשים יחשדו אם אתחיל לשאול שאלות.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫שותל ורד. הוא היה אמור להיות בשביל דילה.‬
‫דילה לא אוהבת דברים כאלה.‬
‫היא בקטע של מוזיקה, מצלמות…‬
‫כן, אני ממש טמבל בכל הנוגע לדילה.‬
‫אני תמיד טועה. זו הייתה בחירה גרועה.‬
‫אני אומרת לך את זה כדי שתוכל לרשום.‬
‫אמרת שאתה רוצה להתקרב לדילה.‬
‫פגישה אחת שלך עם דילה.‬
‫זו המשימה היחידה שלי.‬
‫אם שום דבר לא יצא מזה, זו כבר לא בעיה שלי.‬
‫עשינו עסק.‬
‫היי, לאראס.‬ ‫-היי, דוד.‬
‫בוא, דויד. המשחק מתחיל.‬
‫תן לי רגע.‬ ‫-בסדר.‬
‫להתראות, לאראס.‬ ‫-כן, דוד.‬
‫אני חייבת לזוז.‬
‫היי.‬
‫כן?‬
‫סיוויקה?‬
‫מאיפה גנבת את זה?‬
‫קניתי אותה בכסף שקיבלתי בראש השנה הסינית.‬
‫בשבילך.‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫בשביל מה?‬
‫כדי שנוכל לדבר בפנים.‬ ‫-אני עסוקה.‬
‫הלכתי עד לכאן.‬ ‫-אף אחד לא ביקש ממך.‬
‫את מכירה אותי, אני דרמטית.‬
‫סליחה אם עשיתי משהו לא בסדר והרחקתי אותך.‬
‫את אפילו לא יודעת אם עשית משהו לא בסדר?‬
‫ביי.‬
‫היי! דילדו!‬
‫לא קוראים לי דילדו!‬ ‫-בואי הנה.‬
‫תני לי את זה!‬ ‫-לא!‬
‫אאוץ'!‬
‫לא!‬
‫לה!‬
‫אאוץ'!‬
‫את בסדר?‬
‫זה כואב.‬
‫אבל שיקרתי!‬
‫תפסיקי! לכי לעזאזל.‬
‫תני לי את המצלמה.‬ ‫-לא!‬
‫לא!‬ ‫-תני לי את זה!‬
‫קדימה! או שאדגדג אותך!‬
‫מה זה כל זה?‬ ‫קבוצת ההודעות של ההורים באטרף.‬
‫יש פורנו שנכתב על דויד.‬
‫מה?‬
‫כל הכנסייה מדברת על זה.‬
‫קראת את זה?‬
‫למה שאקרא?‬
‫מסכן דויד.‬
‫אומרים שהוא לא משחק טוב בגלל זה.‬
‫ומסכן גם מר דדי.‬
‫את יודעת שהוא נלחץ בקלות.‬
‫ההורים עושים עצומה‬
‫בדרישה למצוא את הכותב/ת‬ ‫ולסלק אותם מבית הספר.‬
‫מעניין מה כתוב בסיפורים.‬
‫בדיוק שלחו לי את הלינק. הנה…‬
‫רק קצת…‬
‫אל תקראי את זה.‬
‫רק את ההתחלה.‬
‫לא! זה חטא!‬
‫הנה, מחקתי את זה!‬
‫היי!‬
‫לאור המצב,‬
‫מועצת התלמידים ובית הספר‬ ‫יקיימו סמינר לחינוך מיני…‬
‫מין!‬
‫היי.‬
‫חובה על כל תלמידי תיכון צ'האיה להגיע‬
‫בשיעור האחרון של היום.‬
‫כל תלמיד ייקרא בנפרד‬ ‫למשרדה של גברת אינדה…‬
‫מין!‬
‫זה…‬
‫מין!‬
‫שקט!‬
‫יתחיל בגילאנג.‬
‫מין!‬
‫גילאנג!‬
‫בבקשה, בוא עכשיו למשרד של גברת אינדה!‬
‫תודה.‬
‫בנים, אחרי מר אנטון. בנות, בואו אחריי.‬
‫תירגעו, זה לא ייקח הרבה זמן.‬
‫אני בטוח שזה לא חדש לכולכם.‬
‫במיוחד לך, אריה.‬
‫דיל!‬
‫לאן את הולכת?‬ ‫-עופי ממני!‬
‫אני מעדיפה למות‬ ‫מאשר לבוא לסמינר המחורבן שלך!‬
‫תקשיבי לי…‬
‫כדאי שתחזרי לפני שיראו אותך.‬
‫דילה, בבקשה.‬ ‫-מה הקטע?‬
‫את מתגעגעת אליי…‬ ‫-כן, אני מתגעגעת אלייך.‬
‫אני מתגעגעת לכל הדברים המטופשים‬ ‫שיכולים לקרות רק כשאני איתך.‬
‫אם את באמת מתגעגעת אליי,‬ ‫אז בואי נעוף מכאן יחד.‬
‫זה מה שחשבתי.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, בואי.‬
‫קדימה!‬
‫אני חיה כבר 17 שנה,‬ ‫אבל בחיים לא הברזתי מהלימודים.‬
‫כן, טוב, תמיד יש פעם ראשונה.‬
‫- תיכון צ'האיה‬ ‫מרכז למצוינות -‬
‫זהירות!‬
‫היי, לאן אתן הולכות?‬
‫אלוהים!‬
‫יורד גשם.‬
‫שניים, בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫הנה.‬
‫תודה, ללה.‬
‫בקשה, דילדו.‬
‫לא קוראים לי…‬
‫שיהיה.‬
‫קחי קצת.‬
‫זה חם.‬
‫הנה.‬
‫אימא!‬
‫כן?‬ ‫-דילה רוצה מקלחת.‬
‫היי, דודה!‬ ‫-היי, דילה! איפה היית?‬
‫חשבתי ששכחת ממני.‬
‫אין מצב!‬
‫כולך ספוגה.‬
‫לכו תתקלחו!‬ ‫-בסדר.‬
‫תורך.‬
‫הנה לך!‬
‫לה.‬
‫את יודעת למה אנשים התחילו לקרוא לי שרמוטה?‬
‫אריה ביקש ממני חברות באולם הספורט.‬
‫אמרתי לא.‬
‫למחרת, כל בית הספר חשב ששכבתי איתו שם.‬
‫התכוונתי לספר לך.‬
‫אבל בפעם הראשונה בחיי‬
‫קראו לי שרמוטה,‬
‫וכל הכיתה צחקה עליי.‬
‫למה לא הגנת עליי?‬
‫יש לי תחושה שזה מה שהרחיק אותך ממני.‬
‫את התרחקת ממני ראשונה.‬
‫היית כל כך עסוקה‬ ‫בלהיות נשיאת מועצת התלמידים.‬
‫אבל לא סירבת לשבת לידי בכיתה?‬
‫התביישת לשבת ליד שרמוטה.‬
‫דיל!‬
‫את לא שרמוטה!‬
‫אני מצטערת.‬
‫מוכנה לגברת אינדה?‬
‫בואי.‬
‫דילדו!‬ ‫-מה?‬
‫גברת אינדה לא הענישה רק אותי, אלא גם אותך!‬ ‫קצת עזרה? נוכל לסיים יותר מהר.‬
‫ולחזור לשיעור יותר מהר? בשביל מה?‬
‫עדיף לבלות פה ולראות אותך אומללה.‬
‫כלבה!‬
‫ראיתי אותך משחקת בטלפון‬ ‫במבחן במתמטיקה לפני כמה ימים.‬
‫טוב, את יודעת שאני גרועה במתמטיקה.‬
‫ברור שאני יודעת. רוצה ללמוד יחד?‬
‫אני אזמין גם את דויד, טוב?‬
‫הוא התחנן.‬
‫הוא מפחד שיעיפו אותו מהנבחרת‬ ‫בגלל ציונים גרועים.‬
‫אני מרחמת עליו. חשבתי שאעשה לו טובה.‬
‫זה ייתן לו רעיונות מוזרים.‬
‫כולם כבר חושבים שכתבתי את "דויד היקר".‬
‫הוא ואני יודעים שזו לא את.‬
‫תגידי את זה לגברת אינדה.‬
‫ולשלוש החזירוניות שם.‬
‫אני אגיד לדויד ונקבע יום.‬
‫בסדר.‬
‫אפרופו דויד,‬
‫ראית את הפוסט האחרון?‬
‫תראי! כולם חרמנים על דויד.‬
‫יש כל כך הרבה סיפורים חדשים.‬
‫גברת אינדה תכעס עליי כל כך.‬
‫אני כל כך מושקעת רגשית!‬
‫אבל יותר מדי ספורט. אני לא מתחברת.‬
‫אני אוהבת את החלק שבו‬ ‫דויד קשור לעמוד השער, ומופשט.‬
‫את יודעת, בכיתי בטירוף‬
‫כשדויד היה צריך‬ ‫לנסוע לאנגליה לשחק בשביל ליברפול.‬
‫גם אני! העיניים שלי עדיין נפוחות.‬ ‫-כן!‬
‫כל כך עצוב…‬
‫למה האובססיה הזו ל"דויד היקר"?‬
‫זה ממש ממכר!‬
‫עכשיו גם אני רוצה לנסות לכתוב.‬
‫אתן לא מרגישות לא נעים מדויד?‬ ‫-מה?‬
‫חוץ מזה, הודות ל"דויד היקר",‬ ‫כל הספונסרים פרשו.‬
‫היי!‬
‫אתה עדיין כאן?‬
‫חצי הגמר מתקרב.‬
‫בוא נלמד יחד מחר. אתה, אני ודילה.‬
‫מחר? ברצינות?‬
‫אני לא יכול, אני לא מוכן.‬
‫בוא נעשה כזה דבר,‬
‫תדמיין שאני דילה.‬
‫בסדר.‬
‫זה קשה.‬
‫בסדר, רגע.‬
‫בסדר.‬
‫אז, מה אתה אוהב בי?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אל תיתן תשובה כזאת. זה ממש רוצח את השיחה!‬
‫טוב, מההתחלה.‬
‫אני אוהב את האישיות שלך.‬
‫תהיה ספציפי יותר.‬
‫אני אוהב כמה את חופשייה.‬
‫ואמיצה.‬
‫יש לך אומץ ללכת לכל מקום, לעשות כל דבר.‬
‫עכשיו כשאני חושב על זה,‬
‫את מזכירה לי את אמא שלי, זיכרונה לברכה.‬
‫איזה תסביך אדיפוס!‬
‫מה זה?‬
‫למה אתה לבוש כל כך יפה?‬ ‫-אני לבוש יפה?‬
‫היי!‬
‫היי, דיל.‬
‫אני מסתדרת.‬
‫טוב, בואו תיכנסו.‬
‫נקודת מרכז המעגל והרדיוס.‬
‫x²-y²-4x+6y+4=0 זה…‬
‫רגע.‬
‫ג'!‬
‫זה ד'.‬
‫רק צריך למצוא את נגזרת המספר.‬
‫המשוואה ²(y+3) פלוס ²(x-2) שווה 9.‬
‫אז התשובה היא 2 פחות 3.‬
‫הבנת?‬
‫הבנתי.‬
‫יופי.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫לשירותים. רוצה לבוא איתי?‬
‫יש לך תוכניות לסוף השבוע?‬
‫דויד.‬
‫אתה יודע שלא כתבתי את "דויד היקר", כן?‬
‫אני יודע.‬ ‫-איך ידעת?‬
‫אני אלך להכין תה.‬
‫לה, רוצה תה?‬
‫כן, בבקשה!‬
‫אני רוצה את זה.‬ ‫-בטח.‬
‫לה, אז מה התוכניות שלך למחר?‬
‫בואי נצא!‬
‫מזמן לא בילינו יחד.‬
‫אני לא יכולה מחר.‬
‫בעצם אני כן יכולה.‬
‫אבל לא עד מאוד מאוחר.‬
‫כן! נוכל לקחת את האופנוע שלך?‬ ‫המכונית שלי לא פנויה.‬
‫למה שלא נבקש מדויד להסיע אותנו?‬ ‫אני עצלנית מכדי לנסוע רחוק.‬
‫מה?‬
‫אנחנו הולכים לאותה כנסייה.‬ ‫נוכל לצאת משם ולאסוף אותך.‬
‫מה קרה?‬
‫הוא מטריד אותך?‬
‫אם כן אז ניפטר ממנו…‬
‫את דלוקה על דויד?‬
‫ממש לא.‬
‫את באמת צריכה אותי בסביבה כדי להתקרב אליו?‬
‫מה?‬
‫אני לא רוצה שתהיי עם דויד בסוף.‬
‫למה לא? את מחבבת אותו?‬
‫את רוצה שאחבב אותו?‬
‫טוב, אם כן, לכי על זה. הוא בחור טוב.‬
‫אפשר להחליף את המוזיקה?‬
‫אני אוהבת…‬ ‫-אני אוהבת את השיר הזה!‬
‫ממתי?‬
‫לא אמרת שזה יותר מדי מיינסטרים?‬
‫גם אני אוהב את זה, דיל.‬
‫הטעם שלך לא כזה גרוע אחרי הכול.‬
‫את בסדר?‬ ‫-בטח.‬
‫היי, שלום.‬
‫היי, תראו.‬
‫דג ליצן. נראה בדיוק כמוך.‬
‫ואתה נראה כמו הסלע הזה שם.‬
‫אפילו לא דג, רק קישוט.‬
‫אז את מסכימה? את נראית כמו דג ליצן?‬
‫לפחות אני לא חתיכת אבן.‬
‫אני מעדיף את זה מאשר…‬ ‫-קדימה.‬
‫אני רוצה לראות את בנות הים.‬
‫מגניב, בואו.‬ ‫-קדימה!‬
‫זהירות!‬ ‫-בטח.‬
‫הכול טוב?‬ ‫-כן.‬
‫לאראס! זמן להצטלם!‬
‫בואי הנה.‬
‫היי, חבר'ה, תראו!‬
‫תצלם!‬
‫קדימה!‬
‫תראי, צילמתי את אלה.‬
‫עם דילה.‬
‫תגידו "צ'יז"!‬
‫ביי…‬
‫היי!‬
‫טוב, תודה.‬
‫תודה.‬
‫רוצה לנסות לגעת בו?‬
‫זה דוחה אותי.‬
‫תני לי את היד שלך!‬ ‫-דויד!‬
‫זה דוחה אותי, דויד!‬ ‫-תנסי.‬
‫זה דוחה אותי!‬
‫אני לא מאמין לך. פשוט תנסי.‬
‫אני לא רוצה! למה שלא תנסה אתה?‬ ‫-זה בסדר.‬
‫זה כזה מוזר!‬ ‫-עכשיו תנסה אתה.‬
‫הסיפור הפורנוגרפי "דויד היקר"‬ ‫הפך ויראלי באינטרנט.‬
‫עד כה, החשד הוא‬ ‫שהסיפור נכתב על ידי תלמיד/ה בתיכון צ'האיה.‬
‫בבקשה, גברתי.‬
‫- לסיפוק התשוקה‬ ‫מאת היומןשלדילה -‬
‫פשוט תודי! זה נמשך יותר מדי זמן!‬
‫אני רוצה שתתנצלי.‬
‫בכתב!‬
‫גברתי, כל אחד יכול היה להשתמש בשם שלי!‬
‫את מושעית לעשרה ימים!‬ ‫אני מחרימה את הטלפון שלך.‬
‫לא כתבתי אותם. את מקשיבה לי בכלל?‬
‫הטלפון שלך.‬ ‫-זה לא הוגן!‬
‫הטלפון שלך.‬
‫תוכלי לנצל את הזמן החופשי לחשבון נפש.‬
‫ותשאלי את עצמך‬ ‫למה את כל כך רעבה לתשומת לב.‬
‫דילה, אני בטוחה‬ ‫שאת יכולה להיות אדם טוב יותר.‬
‫גברתי, אני לא רוצה להיות אדם טוב יותר.‬
‫אני רק רוצה להיות עצמי.‬
‫לא הדלפתי או כתבתי את סיפורי "דויד היקר"!‬
‫מה הקטע עם גרבי הרשת? את עושה תצוגת אופנה?‬
‫יותר נמוך.‬
‫אבל זה קצר רק בסנטימטר.‬ ‫-זה לא צריך להיות קצר מדי בכלל.‬
‫בנים יסתכלו עלייך מוזר.‬
‫כן, שיהיה.‬
‫זה מוגזם!‬
‫את נשיאת מועצת התלמידים.‬ ‫את חייבת לעצור את זה!‬
‫ידיי כבולות.‬
‫יותר נמוך.‬
‫יותר נמוך!‬
‫לא ציפיתי שזה יגיע לזה.‬
‫לא ידעתי שגברת אינדה‬ ‫תיקח את זה כל כך רחוק.‬
‫מה עושים עכשיו?‬
‫אבא שלך תוהה, את רוצה לעבור לבית ספר אחר?‬
‫לא.‬
‫עברתי יותר מדי.‬
‫מה קורה איתך?‬
‫מה לא בסדר איתך?‬
‫למה את לא מדברת איתי?‬
‫למה את מתנהגת ככה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫תשאלי את עצמך.‬
‫אז עכשיו זה באשמתי?‬
‫כן, זה באשמתך.‬
‫זה מה שאת רוצה לשמוע?‬
‫שימי את זה מתחת לחולצה.‬
‫נשארו רק כמה סיכות.‬
‫אין הרבה הבדלים אם זה מתחת.‬
‫- הכותבת כביכול של "דויד היקר"‬ ‫הושעתה מתיכון צ'האיה! -‬
‫- יופי, היא לא תוכל‬ ‫להמשיך לחפש תשומת לב מהחבר שלי. -‬
‫- שיחה נכנסת: דילה (חדש) -‬
‫כן.‬
‫עזבי. זה בסדר.‬
‫ככה. זה מספיק טוב?‬
‫לתחוב את זה או לא?‬
‫כן, לתחוב את זה.‬
‫צ'האיה!‬
‫דויד!‬ ‫-דויד!‬
‫גול!‬
‫כן!‬
‫- ועדת גביע צ'האיה -‬
‫רדי מהמגרש, זונת תשומת לב!‬
‫עופי מפה, שרמוטה!‬
‫עכשיו אתה החבר שלי.‬
‫עשית את זה, אחי!‬
‫דויד!‬
‫בהתבסס על מבחני המחצית,‬
‫החלטנו להוריד עוד יותר‬ ‫את עלות שכר הלימוד שלך בסמסטר הבא.‬
‫אנחנו מקווים שתמשיכי להביא לנו גאווה.‬
‫קדימה, את יכולה לבכות אם את רוצה.‬
‫זה בטח מרגש בשבילך.‬
‫מר רולה הזמין 123 שקים של מלט,‬ ‫אבל שלחת לו רק 119 שקים.‬
‫הוא שלח לי עכשיו הודעת תלונה.‬
‫ומספר הצבע הירוק הזה הוא 021, לא 020.‬
‫אל תעשה עוד טעויות.‬
‫הוא לקוח נאמן. אני כל כך נבוכה.‬
‫כן, גברתי, סליחה. לא הייתי מרוכז.‬
‫אל תדאגי. אני אשלח את השאר מחר.‬
‫בסדר.‬
‫מה קרה, יקירה?‬
‫קיבלתי מלגה נוספת.‬
‫השבח לאל.‬
‫אני כל כך גאה בך.‬
‫למה הפרצוף החמוץ? את צריכה לשמוח.‬
‫חכי פה.‬
‫זה לריטריט.‬
‫ריטריט?‬
‫כן. ריטריט הנוער של הכנסייה.‬
‫תירגעי, כבר רשמתי אותך.‬
‫מר דדי אמר שגם דויד הולך.‬
‫איזה כיף, נכון?‬
‫תוכלו ליהנות שם.‬
‫מה קרה?‬
‫כלום.‬
‫דילה…‬
‫דילדו.‬ ‫-מה?‬
‫תקרא לי דילדו. קדימה.‬
‫דילדו…‬
‫ראס!‬
‫אני צריך לדבר.‬
‫לאראס!‬
‫מה?‬
‫אחר כך. אני רוצה לישון.‬
‫זו נסיעה ארוכה.‬
‫זו שבאמצע היא הווילה שלנו.‬
‫לאראס! אני רוצה לספר לך משהו.‬
‫אז, דילה ואני התנשקנו.‬
‫כן, כולנו ראינו את זה.‬
‫יופי, אז עשיתי את שלי.‬
‫לא. לא ככה. כלומר…‬
‫ממש התנשקנו.‬
‫וזה לא כמו שציפיתי.‬
‫אולי אני צריך עוד תרגול?‬
‫מזל טוב.‬
‫מה? למה את כועסת?‬
‫את לא אמורה לשמוח?‬
‫אני לא שמחה.‬
‫נכון, לא שילמתי לך על המשימה שלך.‬
‫מה את רוצה? כל דבר.‬
‫סושי.‬
‫לעזאזל, כל כך יקר.‬
‫אבינו היקר, אנחנו אסירי תודה על מחילתך‬
‫על כל חטאינו.‬
‫אבינו, אנחנו גם אסירי תודה‬
‫על אהבתך הבלתי מעורערת במהלך חיינו.‬
‫אנא, למד אותנו איך לסלוח לעצמנו.‬
‫גאל אותנו, אבינו, מעול האשמה הזו.‬
‫ובבקשה, גדל זרעים חדשים בתוך נשמותינו.‬
‫בשם ישו הנוצרי, אנו מתפללים. הללויה. אמן.‬
‫הכנו שלטים לאורך השביל הזה.‬
‫השתמשו באורות שלכם‬ ‫ועקבו אחר השלטים לעמדה הבאה.‬
‫ואל תשכחו לבקש משומר העמדה אסימון‬
‫אחרי שתשלימו את המשחק.‬
‫"היו ערניים והתפללו‬
‫"על מנת שלא תיכנעו לפיתוי‬
‫"הרוח חפצה, אבל הבשר חלש."‬
‫בואו נתחיל.‬
‫קדימה.‬
‫תהיה שם רוח רפאים?‬
‫הבאת עוד סוללה? שכחתי להטעין את שלי.‬
‫היא בחדר שלי.‬
‫פשוט תשתמש בשלי. היא בהירה מספיק.‬
‫רוצה להחזיק אותה?‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫מה קרה?‬
‫יש שם משהו.‬
‫מה זה?‬
‫שד?‬ ‫-שקט!‬
‫אתה מפחד?‬
‫אם רוח רפאים תצוץ,‬
‫תחשוב על הראש שלה כעל כדור, תבעט חזק…‬
‫לאראס.‬
‫בבקשה.‬
‫טוב. בוא.‬
‫דויד?‬
‫ויד?‬
‫דויד?‬
‫דויד!‬
‫דויד, מה קרה?‬
‫חכה פה.‬
‫אני בסדר. אני רק צריך קצת אוויר.‬
‫בבקשה אל תעזבי אותי.‬
‫אני אמות כאן.‬
‫דויד, אתה לא תמות כאן!‬
‫את יכולה לא להיות שקטה כל כך?‬
‫מה אתה רוצה שאני אעשה?‬
‫את אוהבת לספר סיפורים, נכון?‬
‫ספרי לי סיפור.‬
‫היה היה פעם…‬
‫חייתה סופרת…‬
‫בבקתה ליד הים.‬
‫היא כותבת את הרומן החדש שלה,‬
‫אבל נגמרים לה הרעיונות.‬
‫מחסום כתיבה.‬
‫ואז היא פוגשת שחקן כדורגל על החוף.‬
‫מסתבר ששניהם בורחים מחיי העיר השוקקים.‬
‫שחקן הכדורגל,‬
‫איך הוא נראה?‬
‫הוא בנוי היטב.‬
‫יש לו עור חלק.‬
‫שפם דק.‬
‫עיניים חמות…‬
‫אבל הן יכולות להיות נוקבות‬ ‫אם מתעסקים איתו.‬
‫בבריחתם, הם מתקרבים זה לזה.‬
‫הם נהנים מחיים פשוטים על החוף.‬
‫אבל הזמן עובר,‬
‫והכול חייב להסתיים.‬
‫שחקן הכדורגל צריך לחזור הביתה, למשחק שלו.‬
‫ואחרי המשחק, הוא יתחתן עם ארוסתו.‬
‫לפני שהוא הולך, הסופרת נותנת לו מכתב‬
‫ומבקשת ממנו לקרוא אותו כשהוא מגיע הביתה.‬
‫מה כתוב במכתב?‬
‫דברים שהיא תמיד רצתה לומר לו.‬
‫למה היא לא אומרת לו ישירות?‬
‫היא מפחדת.‬
‫היא מעדיפה לנסות לשכוח הכול.‬
‫למען האושר שלו ושל ארוסתו,‬
‫הסופרת מוכנה להקריב את שלה.‬
‫אבל גם לסופרת מגיע להיות מאושרת.‬
‫לאראס.‬
‫ויד,‬
‫מה קרה לך?‬
‫יש לך התקפי חרדה לעיתים קרובות?‬
‫לאימא שלי היו מצבי רוח לא יציבים.‬
‫לפעמים,‬
‫היא הייתה נועלת את עצמה בחדר שלה כל היום.‬
‫אבל תמיד כשהיא הייתה מאושרת,‬
‫היא הייתה האדם הכי נעים בעולם.‬
‫באמת.‬
‫כשהייתי קטן, היא לקחת אותי ליער, לחפש מפל.‬
‫אבל מה שקרה זה שהלכנו לאיבוד.‬
‫זו הייתה הפעם הראשונה שסבלתי מנשימת יתר.‬
‫מאז שהתחלתי לשחק כדורגל,‬
‫אני סובל מנשימת יתר לעיתים קרובות.‬
‫בהתחלה חשבתי שיש לי מחלת לב.‬
‫אבל במהלך הבדיקה הרפואית בקבלה לנבחרת,‬
‫שאלתי את הרופא‬ ‫והוא אמר שאין שום בעיה עם הלב שלי.‬
‫איך אבא שלך הגיב כשהוא גילה?‬
‫אבא לא יודע, ואסור שהוא ידע.‬
‫אבא שלי עזב אותנו כשהייתי בכיתה ד'.‬
‫אז אני מבינה אותך.‬
‫לפעמים אני חושבת,‬
‫"הוא עזב בגללי?"‬
‫אולי אני לא בת מספיק טובה מספיק.‬
‫לכן אני רוצה להיות ילדה טובה.‬
‫אני רוצה להיות מישהי נחשבת.‬
‫להרוויח הרבה כסף.‬
‫ולקנות בקתה ליד הים?‬
‫- שיחות, דויד -‬
‫- תהיתי איך הסיפור ממשיך. -‬
‫שנים חולפות…‬
‫שחקן הכדורגל חוזר לבקתה.‬
‫אבל הסופרת כבר לא שם.‬
‫הוא מעולם לא קרא את המכתב.‬
‫אולי היה לו מדי קשה לפתוח את המכתב.‬
‫זה מזכיר לו את הזמנים הנפלאים עם הסופרת.‬
‫זמן רב חולף.‬
‫ולבסוף, הוא מוכן.‬
‫הוא פותח את המכתב.‬
‫וכתוב בו…‬
‫"דויד היקר…"‬
‫אתה רציני?‬
‫אתה רדפת אחריי,‬
‫ועכשיו אתה בכלל לא בקטע שלי?‬
‫אני צריכה זמן לחשוב.‬
‫רוצה שאתן לך להיות לבד?‬
‫- שנים חולפות.‬ ‫הכדורגלן חוזר למגדלור. -‬
‫- דויד היקר, אני אוהבת אותך. -‬
‫- שלך, הסופרת, לאראס. -‬
‫"שלך, הסופרת, לאראס."‬
‫דיל, רק רציתי להגיד… מה את עושה?‬
‫ידעת כל הזמן הזה?‬
‫השעו אותי, החרימו אותי,‬ ‫וכל בית הספר התעמר בי.‬
‫וידעת כל הזמן הזה?‬
‫למה?‬
‫הבטחתי ללאראס.‬
‫הבטחת לה מה?‬
‫הבטחתי ללאראס‬ ‫שלא אגיד מילה על "דויד היקר",‬
‫כל עוד היא תעזור לי להתקרב אליך, דיל.‬
‫אני שונאת אותך! אני שונאת את שניכם!‬
‫אני מניאק, דיל. אבל לאראס לא…‬
‫עוף מפה!‬
‫לאראס!‬
‫את צריכה לדעת,‬ ‫לגבי ההודעות שלך אתמול בלילה.‬
‫סליחה, שלא עניתי מיד.‬
‫ויד…‬
‫פשוט תשכח שכתבתי משהו בכלל.‬
‫דילה קראה את זה בטעות. היא יודעת הכול.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-דויד!‬
‫אנחנו חייבים לדבר איתה.‬
‫היי, זו לאראס.‬
‫היא זו שכתבה אותם.‬
‫אלוהים, ראס…‬
‫לא ציפיתי לזה ממך.‬
‫את די מגניבה.‬
‫וגם פואטית!‬
‫נשיאת מועצת התלמידים עם מוח מלוכלך לאללה!‬
‫ילדה חרמנית, אחי!‬
‫מספיק! תשתקו, כולכם!‬
‫לאראס…‬
‫תכתבי לנו עוד סיפורים.‬
‫- סיבוך בעלילה! הפנים האמיתיות‬ ‫של זו שכתבה את "דויד היקר!" -‬
‫טוב, לאראס…‬
‫את עדיין לא מודה?‬
‫אני מחרימה את הטלפון שלך כראיות.‬
‫לא, גברתי.‬
‫טלפון הוא רכוש פרטי. אין לך שום זכות…‬
‫את רוצה שאסלק אותך מיד מהלימודים?‬
‫נמאס לי כבר מהסיפור הזה.‬
‫יש לך עד מחר‬
‫להתוודות.‬
‫אני יודעת שעשיתי טעות.‬
‫למה היית צריכה לספר לכולם?‬
‫נלחמתי על המלגה שלי, העמדה שלי…‬
‫תקשיבי לעצמך!‬
‫הכול קשור אלייך.‬
‫ומה איתי?‬
‫אני מתביישת שאי פעם הייתי חברה שלך.‬
‫אני מרחמת על אימא שלך, שיש לה בת כמוך.‬
‫לאראס.‬
‫לאראס!‬
‫אני כזו טיפשה.‬
‫העברתי את החברה הכי טוב שלי גיהינום.‬ ‫הרסתי הכול.‬
‫הלוואי שלא הייתי כותבת עליך…‬
‫בואי.‬
‫לכי את.‬
‫אני הולכת הביתה.‬
‫אל תפחדי. אלוהים סלחן.‬
‫זה לא קשור לאלוהים, אימא.‬
‫בואי.‬
‫זו הבת של גברת האנה.‬
‫הבת של גברת האנה…‬
‫נכון, היא.‬ ‫-קוראים לה לאראס, ואימא שלה היא האנה.‬
‫נכון, לא היה לי מושג‬ ‫שהיא יכולה לכתוב דבר כזה.‬
‫הן הולכות לכנסייה, אבל הבת היא צרות.‬
‫היא כותבת סיפורי פורנו‬ ‫והדליפה את זה לכולם.‬
‫מסכנה האימא.‬
‫אוי אלוהים…‬
‫היא עושה צרות.‬
‫חינוך גרוע יוצר ילדים בעייתיים.‬
‫את יודעת שעלולים‬ ‫לסלק אותי מהלימודים, נכון?‬
‫אני יודעת.‬
‫החיים שלי נגמרו, אימא.‬
‫אם יסלקו אותך, פשוט תעברי לבית ספר אחר.‬
‫אם לא תוכלי להתקבל בגלל זה‬ ‫לאוניברסיטה שתרצי, תמצאי אחרת.‬
‫אבל זה אומר שאני כישלון.‬
‫כולנו כישלונות בשלב כלשהו בחיינו.‬
‫אבל אני רוצה להיות יותר מזה, אימא.‬
‫ואני יודעת שאני יכולה.‬
‫בשבילי, בשבילך.‬
‫בשבילי, זה מספיק שיש לי אותך כבתי.‬
‫לעולם לא אבקש יותר מזה.‬
‫"על כל ברכותיך‬
‫"תודה לך, ישו‬
‫"שבחינו שמורים רק בשבילך…"‬
‫מתוקה.‬
‫זה בסדר.‬
‫דילה!‬
‫דילה.‬
‫אני כאן למטה, דיל.‬
‫לכי מפה!‬
‫מה את עושה, לה?‬
‫לכי מפה!‬
‫לה!‬
‫מה זה?‬
‫קרם חיטוי מאימא שלך.‬
‫לא, זה יכאב בטירוף.‬
‫תני לי לראות.‬ ‫-לא! רק קצת!‬
‫אוי,‬
‫זה כואב! מספיק!‬
‫זה כואב כל כך.‬
‫בסדר…‬
‫זה כואב!‬
‫זה כואב.‬
‫אאוץ'.‬
‫אני רוצה שתלכי הביתה עכשיו.‬
‫אם את רוצה שאלך, תסיעי אותי.‬
‫את יודעת משהו, את מלא עבודה.‬
‫אני לא חברה טובה בשבילך, דיל.‬
‫אני חברה גרועה.‬
‫את חברה גרועה. הכנסת אותי לצרות ואת טיפשה.‬
‫שידכת ביני לבין דויד למרות שאת דלוקה עליו.‬
‫על מה את הכי מתחרטת עכשיו?‬
‫על זה שכולם יודעים שאת כותבת פורנו,‬
‫או על זה ששידכת ביני לבין דויד?‬
‫על זה שפגעתי בך, דיל.‬
‫אני רגילה להיפגע ממך.‬
‫את אפילו לא מבינה את זה, נכון?‬ ‫כמה כואב לי כל יום בגללך.‬
‫את יודעת איך זה מרגיש‬
‫לאהוב מישהי שלא אוהבת אותך בחזרה?‬
‫אבל אני אוהבת אותך.‬
‫כן, בתור חברה, נכון?‬
‫למה לא אמרת לי?‬
‫לא יודעת.‬
‫עמוק בלב, תמיד ידעתי.‬
‫שתמיד הייתי שונה.‬
‫אבל אני לא יכולה…‬
‫אני לא יכולה שתראי אותי כיצורה.‬
‫דיל…‬
‫את לא יצורה.‬
‫אני לא רוצה לאבד אותך, לה.‬
‫את לא תאבדי.‬
‫למעשה, אני אסירת תודה‬
‫שיש מישהי שאהבה אותי כל הזמן הזה.‬
‫ושהמישהי הזו היא את.‬
‫אז אני לא רוצה שתעברי את כל זה לבד.‬
‫ואני כאן בשבילך.‬
‫הרבה אנשים רוצים שיסלקו אותך מהלימודים.‬
‫אל תשאלי כמה הורים פנו אליי ישירות,‬
‫פנו לקרן. אפילו חברים שלך.‬
‫אבל אני עדיין נלחמת.‬
‫החלטנו לא לסלק אותך.‬
‫תודה, גברתי. תודה רבה.‬
‫תצטרכי לפרסם התנצלות.‬
‫הנה הטיוטה.‬
‫- מכתב התנצלות -‬
‫תצטרכי לעשות הצהרה בטקס הדגל.‬
‫נבטל את המלגה שלך.‬
‫אבל את יכולה להישאר,‬ ‫בזכות ההישגים הלימודיים שלך.‬
‫אנחנו צריכים אותך‬ ‫כדי להיות בית הספר המוביל בג'קרטה.‬
‫אז אנחנו עוזרות כאן זו לזו. את מבינה?‬
‫מה לגבי האדם שהדליף את הסיפורים?‬
‫אנחנו חושדים שאריה עשה את זה.‬
‫אז שנינו נתנצל ביום שני הקרוב?‬
‫לא, רק את.‬
‫רק אני?‬
‫טוב, את זו שכתבה את הסיפורים.‬
‫אז את זו שתתנצל‬
‫על שעשית צרות והבאת חרפה על בית הספר.‬
‫אבל זה לא הוגן, גברתי!‬
‫או שאת מעדיפה שנסלק אותך?‬
‫אז זה אתה שהדליף?‬
‫דויד!‬
‫-השתגעת?‬
‫תפסיק!‬ ‫-כולכם השתגעתם!‬
‫למה הדלפת אותם?‬
‫פשוט חשבתי שזה מצחיק.‬
‫אבל אתה רואה? עכשיו אתה גיבור בית הספר.‬
‫בואו נצא מכאן.‬
‫קדימה!‬
‫דויד!‬
‫קדימה, חבר'ה!‬
‫צ'האיה!‬
‫קדימה, בנים. אתם תצליחו.‬
‫אנחנו נצליח!‬
‫קדימה!‬
‫תתרכזו! תתקשרו זה עם זה! בואו ננצח, בסדר?‬
‫קדימה!‬
‫שלוש, שתיים, אחת! צ'האיה!‬
‫קדימה! אתם תצליחו!‬
‫קדימה, צ'האיה!‬
‫קדימה, דויד!‬
‫מה קורה?‬ ‫-דויד!‬
‫מה קרה לדויד?‬
‫דויד.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-דויד!‬
‫תחליף אותו.‬
‫מה יש לו?‬
‫דויד, מה קרה?‬
‫זה בסדר, אבא.‬
‫יש לך התקף חרדה. תנשום לאט לאט.‬
‫ויד.‬
‫פשוט תנשום.‬
‫אני לא יודע, אבא.‬
‫אני מרגיש כאילו….‬
‫אני משתגע.‬
‫תירגע, ויד.‬
‫לאט לאט.‬
‫ברוגע.‬
‫תירגע. תנשום…‬
‫אני לא רוצה לסיים כמו אימא.‬
‫בוא הנה.‬
‫- תעודה - פרס -‬
‫אני רוצה להזמין את לאראס‬ ‫מכיתת מדעי החברה י"א 1,‬
‫עם מסר חשוב.‬
‫שקט, כולם!‬
‫לאראס…‬
‫בוקר טוב, גברתי המנהלת,‬
‫המורים והצוות, וחבריי היקרים.‬
‫שמי לאראס סוסנטו,‬ ‫ואני רוצה לומר כמה מילים.‬
‫ראשית…‬
‫אני רוצה להתנצל בפני דויד,‬
‫שהשתמשתי בו בכתיבתי.‬
‫שנית…‬
‫התנצלותי הכנה לחברה הכי טובה שלי, דילה,‬
‫אשר, בגלל חוסר הכנות שלי,‬
‫נאלצה לסבול שנאה ובריונות‬ ‫מצד חבריה ללימודים,‬
‫כולל המורים והמנהלת.‬
‫ברכותיי לאריה,‬
‫על הדלפתה והפצתה של הכתיבה שלי.‬
‫אף אחד מלבדי‬ ‫לא אמור היה לקרוא וליהנות מהסיפורים האלה.‬
‫ליהנות?‬
‫אני גם מברכת את בית הספר, מוסד חינוכי,‬
‫שטוען שהוא אוכף את הצדק‬
‫בכך שרק אני נענשת,‬
‫ולא זה שהפר את זכויותיי.‬
‫מבחינת בית הספר הזה,‬ ‫אין שום משמעות לפרטיות.‬
‫ולבסוף,‬
‫אני רוצה להתנצל בפני עצמי.‬
‫אין לי סיבה להתבייש או להרגיש אשמה.‬
‫אני אישה צעירה, מלאת תשוקה‬
‫ומאוהבת.‬
‫זה אסור?‬
‫אני לא חושבת.‬
‫כן, לאראס!‬
‫שקט!‬
‫קדימה, לאראס!‬
‫שקט!‬
‫לאראס!‬
‫עם כל הכבוד, אנחנו מבקשים ממך‬
‫לא להמשיך את שנתך האחרונה בתיכון צ'האיה.‬
‫בסדר גמור, גברתי.‬
‫את אדירה!‬
‫"דויד היקר,‬
‫"אני אוהבת אותך.‬
‫"שלך, הסופרת, לאראס."‬
‫אני רק רוצה לומר שגם…‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫איך ההרגשה לשחות עם הדגים?‬
‫אני מרגישה…‬
‫כאילו אני עפה יחד איתם.‬
‫עפה?‬ ‫-כן.‬
‫אני אניה.‬
‫דילה.‬
‫מר דויד?‬
‫- מרדי קוסוונטו‬ ‫פסיכיאטר -‬
‫פנדי…‬
‫דודה, קראת את "דויד היקר"?‬
‫היי!‬
‫אל תיתני לה רעיונות. דילה.‬
‫אני חושבת שללאראס‬ ‫יש הרבה פוטנציאל להפוך לסופרת מפורסמת.‬
‫הלך עלייך! אימא, לא!‬
‫תירגעי, יקירתי.‬ ‫אמרתי לך שלעולם לא אקרא אותם.‬
‫יופי.‬
‫עכשיו, היא עושה את דרכה בג'ונגל…‬
‫בלי צורך למצוא מישהו שישמח אותה.‬
‫כי להיות עצמה זה מספיק.‬
‫ולראשונה בחייה, היא מרגישה שלווה.‬
‫- דויד היקר -‬
‫מה? אלוהים אדירים.‬
‫גברתי.‬
‫וואו.‬
‫מה?‬
‫ואיו?‬
‫גברתי?‬
‫מה?‬
‫סליחה. ההזמנה הייתה שבעה או שמונה שקים?‬
‫מה? שמונה?‬
‫תרגום כתוביות: זואי רוז‬