Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
1990 г. - една година преди разпадането на СССР
Кира, докога да те чакам?
Кира! - Идвам!
Кира, ела да ми помогнеш!
Кира, здравей. Имаш нова прическа.
Виж я колко прилича на майка си.
Честито, вече си студентка.
Вече съм почти филмова актриса.
Вече няма истински филми.
Изкуство е имало и ще има, но в момента изкуство няма.
Каза същото и за парите. - Отнася се за всичко.
Ресурсите на СССР дават всичко -
кинотеатри, декори,
но трябва да подкрепяш съветската идеология.
Скоро всичко ще се срине. - Не, никога.
Какви ги вършите?!
Приятели, заповядайте. Сервираме десертите.
Кира, какво е това? - Нищо.
Виждам. Пак ли с моето червило? - Не съм, честна дума.
Виждала ли си белите ми ботуши?
Не съм ги виждала. - Лъжеш! Не пипай!
Кога ще режем тортата?
Ще чакаш! Не си сама.
Мамо, тате... - Честита годишнина!
Добър ден, другари! Моля за внимание!
Искам да произнеса реч.
Скъпи наши деца, Вира и Лев...
Празнувате без мен, а?
Здравейте, всички. - Здравей, мистър Воронин!
Лев, приятелю, здравей.
Вира, къде е водката? - Чакай, донесох уиски.
Ето това е човек на място!
Кира, ти ли си това? - Аз съм.
Ела тук. Така се целуват във Франция.
Чакай, на колко години стана?
Почти на 17. Вече съм почти актриса.
Наистина си актриса. Я се завърти.
Не мога да повярвам! А къде е жена ти?
Вира, къде си?
Ето ме. - Вира, толкова си красива!
Колко години го търпиш?
Всъщност тя теб търпи,
а на мен ми се радва вече 20 г. - 19. Не ме състарявай.
Приятели! Тост!
С вас не сме роднини, но така ви чувствам.
Затова за годишнината ви искам да ви пожелая
повече пари, по-малко работа... - Стига, дай да пием.
Не ме прекъсвай! И си направете още деца.
Прав си. Вира, върви в спалнята, започвай да правиш деца, аз идвам.
Сериозно ти говоря!
Честита годишнина!
Ще ти донеса за хапване.
Искам да купя долари. Помагай. - Няма проблем. Колко?
Не бива да се тревожиш, пази си сърцето.
Кира, ставай.
Ще закъснееш.
Ама че кочина! Как може?!
Ботушите ми бяха под леглото ти.
Къде е пуловерът?
Който вчера ми подари Воронин.
Защо ми отмъкваш всичко?!
Ставай, казах!
По данни на правителството
94/100 от хранителните продукти се предоставят с купони. ..
Кира!
Само минутка! - Колко пъти съм ти казвал?!
Искаш ли да те намажа? - Ти се мажи.
Червилото на майка ти ли е?
Мое е, честна дума. Кълна се.
Може ли?
Давай.
Браво!
Много добре! Прекрасно!
Погледни го!
Аз няма да се включа. - И аз.
Детинско е. - Защо не играем нещо по-сериозно?
Бих хапнала нещо.
Канелена кифличка.
Хрумна ми нещо, гледай.
Оригинално!
Имам много неща - уиски, дъвки, пепси...
Отвори го! - Не, върни ми го!
Дай насам! Ще ти го върна срещу целувка с език.
Мечтай си! - Ще те целуна.
Кира, ти сериозно ли? - Хайде.
Искаш ли още?
Кира! Би ли дошла за минутка?
Аз ли? - Да.
Кира, коя е тази? - Не знам.
Само не я отваряй! - Здравей, аз съм Лиза.
Какво хубаво яке!
Благодаря. Сама си го уших.
Сама ли? - Да.
Много е хубаво.
Може ли да го облека за малко? - Разбира се.
Много искам да се обличам така.
Много е хубаво.
Подръж.
Как е? - Много добре ти стои.
Работя в киното. Заедно с баща ти.
Ще ме вземете ли в някой филм?
Може.
Не знам откъде да започна. - Отнякъде.
Казвам се Лиза. - Вече каза.
Казах, да. Така, работата е там, че...
Исках да ти кажа, че аз...
Кира, аз...
Кира, къде отиваш?
Кира, чакай ни!
Кира!
Ставай!
Хайде, ставай!
Льова?
Как върви в работата? - Всичко си е наред.
Кое е наред?!
Вира, вече никой не снима свестни филми.
Обади ли се на Воронин?
Трябваше ли?
Нали говорихме,
може да ти намери някаква работа.
Аз съм режисьор, не бизнесмен.
Къде беше? Защо не се обади? Нали обеща!
Краката ти са ледени. Льова, времената са трудни.
Човек трябва да се нагажда... - Вира, не започвай.
Не го правя за себе си, заради теб се старая.
Къде отиваш?
Обичаш ли ме?
Да.
Обичаш ли ме? - Защо?
Погледни ме! - Не прави така, шофирам!
Веднъж майка ми влезе в стаята ми и каза: "Тук вони.
Сигурно съседите са пушили".
Така се уплаших!
Трябваше да кажеш: "Не е от мен".
Оттогава вече не пуша.
Много се уплаших.
Къде намерихте тази гадория?
Спирам го, че... - Да не си посмяла!
Знаеш ли откога търся тази касета? Сега започва интересното.
В реалността никой не прави така. - Тихо, нищо не чувам.
Представяш ли си родителите да правят така?
Защо пък родителите ми?
Които и да е родители.
Представям си нашите...
Пфу, не, не искам.
Много трябва да го пазим, да не се счупи.
Иначе ще останем без премии.
Важното е да ни платят. - И тринайста заплата...
Двайсет години работя тук, и изведнъж - край!
Добър ден. - Добър ден.
Кира, не те познах.
Пораснала си, разхубавила си се...
А къде е баща ми?
Не виждаш ли какво става тук? Не знам къде е баща ти.
Може да е в киносалона, не знам. Иди го потърси.
Благодаря.
Дали ще ни уволнят?
Вече ми е все едно, само да си вземем заплатите.
Здравей, Кира.
Бездруго само си губим времето тук...
На мама, разбира се.
Само нея си имам. Тя ми е най-скъпа.
Браво на теб!
Здравей. - Какво правиш тук?
Затъжих се за теб.
Да не си избягала от училище? - Не, пуснаха ни.
Харесваш ли си филма?
Както пожелават на големите.
На всички желаят.
На кого пожелават здраве в семейния живот?
А какво е щастието? - Просто щастие, то е ясно.
Кое е ясно? Признай си, че не знаеш.
Нататък. Без "щастие".
Аз знам. Щастие има, когато всички са добре.
Точно така. - А семейното щастие
само за големите ли е?
И за децата. За всички.
Иначе на възрастните ще им е добре, а на децата - зле.
Пиши: "Пожелаваме ви щастие в семейния живот".
Престани!
Нищо няма да ти донеса от Москва.
Заминаваш за Москва ли?
Нямаше такива планове. - Имах.
Сам ли отиваш? - Да.
Може ли да дойда с теб? - Не може.
Защо? - Ще дойдеш другия път.
Всеки път така казваш и никога не ме вземаш...
Стига, не се дръж като малко дете.
Кира, побързай!
Имате ли "Терминатор"? - Не.
А "Рамбо"? - Не.
Какво ви е останало? - Само филми с Джеки Чан.
Имате ли албума на "Ласковий май"? Не?
А на Мадона?
Мамо, хайде да купим банани. - Нямам толкова пари.
Защо нищо не купуваме? - Имам списък.
Мамо, моля те. - Не ми вади душата!
Мамо, виж.
Кира, да вървим.
Вира, здравей, как си?
Видяхме вашия татко в центъра, сега срещаме вас.
Льова не е в града. - Видяхме го.
Припознала си се. - Видяхме го.
Няма го. Припознала си се.
Кира, колко е часът? - Видяхме го.
Припознала си се.
Бързаме. Тръгвай, Кира!
Носиш ли касетата? - Не.
Нали те помолих! - Какво е станало?
Няма парно. Навсякъде, чух.
Сигурно дори в Москва. - Да бе, в Америка!
Много смешно. - Да вървим.
Семейството се явява обект
на стратегически интерес за държавата.
Както всички знаем, ако семейството е здраво,
и държавата е здрава.
Запомнете най-важното,
а по-добре си го запишете.
Помните ли какво казваха враговете ни?
"Хомо хомини лупус ест" - Човек за човека е вълк.
Заради икономическата ситуация в страната
бе наложен по-висок акциз на луксозни стоки: диаманти, кожи.
Увеличен е акцизът на цигарите и бирата ,
частично са съкратени средствата за медицинско обслужване.
И още едно съобщение. Върховният съвет на Украйна реши
да сложи край на конфликта със студентите,
обявили гладна стачка.
Реши се да бъдат изпълнени всичките им искания.
Недоверието в управляващите
ще се реши на референдум през 1991 г.
Татко...
Отиваш ли някъде?
Пиян ли си?
Какво става с теб?
Всичко е прекрасно.
Къде отиваш? - Излизам.
Как така? Късно е. - Поканиха ме.
Кой? - Не ги познаваш.
Чакай, къде отиваш? Ами вечерята?
Вече си голяма, сготви!
Татко, направи нещо! - И аз излизам.
Къде отиваш? - Чакат ме.
Та ти преди малко се прибра! - Кой те чака? Приятели?
Чакайте малко... - Или приятелки?
Нека си останем вкъщи. - Не, благодаря.
Татко... - Да не си забравиш ключовете.
Тогава ще поканя на гости новата ми приятелка Лиза.
Отивай си в стаята. Бързо.
Край, развеждаме се!
Събирай си багажа и прав ти път!
С Лиза, с Катя, все ми е едно!
Тихо, заспивай.
Излезте, пречите.
Няма да го пия.
Пий, казах. Пий.
Какво си ме зяпнал?!
Изобщо не ме интересуваш.
Мамо!
Татко!
Какво? - Голяма си глупачка.
Ти си глупак!
Как си?
Къде е татко?
Тук съм.
За какво си дошъл?
Да проверя дали си жива.
Жива и здрава. Можеш да си заминаваш.
Защо си такава зла? - Не съм, нормално се държа.
Откъде взе линейката? Открадна ли я?
Откраднах я.
Какво има?
Нищо.
Ти...
Правила ли си го?
Какво има?
Добре, спираме.
Вече съм го решила.
Момичетата казват, че много боли.
Ако искаш, да не го правим. - Не, продължавай.
Това ли беше?
Няма ли да боли повече?
Всичко е наред, просто...
Не разбирам защо на всички толкова им харесва.
Той не дойде ли? - Не.
Ние не му говорим, да знаеш.
На никого не забранявам да говори с него. Нали така?
Възхищавам ти се. Сипи ми салата!
На всички казвам... - Да пуснем музика, адска скука е.
Кира, не ни трябва музика,
я на какъв хубав празник сме се събрали!
Ето, само да спомена баща й, излиза от кожата си.
Какво толкова казах?
Обичният ти баща поздрави ли те за Нова година?
Мен - не.
Приятели, защо сме се умълчали? Хайде да пийнем,
да изпратим старата година...
Не сме цялото семейство. - Дядо, не започвай!
Може пък той да размисли и да се прибере.
Мамо, не сега, Нова година е.
Ех, такова хубаво семейство! Цели 19 г. живяха в сговор.
Ще ида при него да си поговорим.
Татко! - Недейте, седнете си.
Не, ще ида, трябва.
Утре. Утре правете каквото решите. - Пази си сърцето!
Не издържам повече! Излизам.
Честита Нова година!
Кира, чакай да ти дам нещо.
Връщаш ли се?
Миша, хрумна ми нещо. Хайде да заживеем заедно.
Да започнем нов живот, нали сме големи хора.
Миша, не се ли радваш?
Радвам се, просто...
Не очаквах.
Няма да го затворя.
За да умрем от студ ли?
Знаеш ли, че нощем придърпваш цялата завивка?
А ти хъркаш.
От пръв поглед ли ме хареса?
От мига, в който те видях да повръщаш.
Не ми напомняй.
Така и не ми каза какво се беше случило тогава.
Вече е без значение.
Хайде да останем тук вечно.
Трябва да ходя на работа.
Какъв искаш да станеш, като пораснеш?
Вече съм пораснал.
Мога да се целувам с око, да ти покажа ли?
Виждал ли си умрял човек?
Разбира се.
Нали съм лекар!
Познаваш ли го?
Да. - Само ходите напред-назад!
Човек не може да погледа телевизия, нито да поговори по телефона!
Защо си дошъл?
В коридора ли ще говорим?
Да отидем в кухнята. Миша спи.
Спи, значи.
От два дена те издирвам.
Чай? - Добре.
Дай на мен.
Мога и сама, но благодаря.
Значи тук ще живееш, а?
А ти къде живееш?
Много добре знаеш какво стана.
Кой, аз?
Че откъде бих могла да знам?
Някой казва ли ми нещо? Не.
Щом си дошъл, кажи какво стана, цялата съм в слух.
Хайде, разказвай.
Нямаш право да изоставяш майка си.
Ти имаш право да я изоставяш, а аз - не.
Не ти ли се струва, че е малко несправедливо?
Владик!
Здравейте. Я какъв хубав мъж е дошъл.
Мен ли търсите? - Не, това е баща ми.
Здравейте. А ти коя си?
Годеницата на Миша.
Защо си взела чайника ми?
Вашият ли е? Извинете, исках да направя на татко чай.
Извинете за безпокойството, тръгваме си.
Събирай си нещата, прибираш се вкъщи.
Насила ли ще ме заведеш?
Добро утро.
Аз съм Миша.
Лев - бащата на Кира. - Знам.
А знаете ли, че е избягала от вкъщи?
Владик, стига си викал!
Марина, може ли да ви помоля да излезете за малко?
Не са ме гонили от кухнята ми!
Не ви гоня, оставете ни за пет минути.
Искате ли да поседнем на чай?
Не.
Вече пих.
Какво казаха вашите? - Не съм ги питала.
Сериозно? На колко години е? - На 25 г.
На 25?! - А къде се запознахте?
Малкин, какво търсиш тук?! - Изчезвай.
Това е разговор за големи. Подслушвач!
Кира, кажи, вече правихте ли секс?
Разбира се. - Колко пъти?
По пет-шест пъти на ден.
Пет-шест пъти?!
Не те ли е страх, че ще забременееш?
Момчета, по-леко! Не правете така, аз там спя!
Ще ти направи ли предложение?
Недей да пипаш чужди вещи!
Кира, как ще се издържате?
Тук ли ще живеете? - Ще прекъснеш ли училище?
Веднага престанете!
Какво правите?! Тъпаци!
Слизайте долу!
Мъничко по-тихо, моля, приспивам децата.
Много се извинявам, ей сега ще спрем да шумим.
По-тихичко, моля, децата трябва да спят...
Какво правиш?! Веднага ми го дай!
Народе...
Купонът свърши, изчезвайте.
Кира, кой е този? - Това е Миша.
Каза, че ще стоим до сутринта.
Помолих ви да сте по-тихи.
Детска градина!
Чао на всички. - Ама че тъпак!
Миша, всичко ще изчистя.
Казах им да не беснеят, но...
Миша...
Прости ми.
Нищо лошо не е станало... - Мой пациент умря.
Момиче, твой ред е да чистиш.
Току-що изчистих. - А общите помещения?
Коридор, баня, тоалетна... И кухнята. Нали разбра?
Как така? - Трябва да измиеш, това е.
А вечерята? Вече изядох половин салам от глад.
Прислуга няма, действай! Коля, топля вечерята! На масата!
Извинявам се, но сте забравили да измиете тоалетната.
Улиците в центъра за преградени,
а силите на реда са в пълна готовност.
Направихме репортажа с надеждата да не се стигне до размирици.
Опасенията се оказаха напразни.
Както виждате, имаше ред.
Но имаше основания да очакваме изблик на емоции
от хора с различни убеждения, често - противоположни.
Няма да изброявам всички организации,
изпратили тук свои представители,
ще спомена само няколко: Московски обединени избиратели,
"Мемориал", Демократически съюз,
Група на депутатите на СССР,
анархо-синдикалисти, Руски либералдемократи,
привърженици на Демократическа платформа в КПСС,
Лозунгите на всички са различни,
но всички присъстващи - симпатизанти или не, искат едно -
търсене на път за консолидация.
За това да не се стига до разпадане , както скандираха хиляди днес.
Пътят за изход от кризата е само демократичен.
"Не на разпадането на СССР" беше сред лозунгите днес,
както и такива, че социализмът...
За какво е опашката?
Извинете, какво продават тук?
Засега нищо. Чакаме.
Какво ти трябва?
Не знам. Може би някакво месо.
Да, месото е хубаво нещо.
Ще стане ли хубава супа? - Ще стигне и за желирано...
Купуваш ли го?
Бих ви поканила на палачинки,
но трудно се намират продукти...
С мъжа ми чакаме виза, за да заминем.
Искаме да емигрираме в Израел.
Не се притеснявайте, разбирам.
Аз готвя супа.
Може ли виличка? - Има ли новини за визата?
Никога няма да ни пуснат.
Как е? Вкусно ли е?
Много.
Но не съм гладен.
Ще посвириш ли на китара?
Не умея да свиря.
Какви са сладички!
Продавате ли ги? - Че какво друго да ги правя?!
Скъпи ли са? - Скъпи са.
Я колко месо има по тях!
Бих купила един, но нямам пари.
Но имам часовник.
Вижте.
Електронен. Вносен.
Скъп е.
Ще стигне ли за един заек?
Вземай. Кой искаш?
Ето този.
Благодаря.
За какво ти е?
Виж го какъв е сладък! С него ще тренираме за дете.
Ти самата си като дете.
Разчиствайте зоопарка! Вече ми се качихте на главата!
Владик, издуха ли си носа? - Да.
Люда! - Какво е станало?
Визата. Заминаваме.
Коля, ела! Марк, само не раздавайте мебелите!
Люда, не давай скрина, чу ли?
Не, много повече е. Какво си наблъскала вътре?
А колко е разрешено? - По 20 кг на човек.
Какво е това? Марк, какви са тези боклуци?
Тези книги вече сте ги чели.
За тази цяла нощ чаках на опашка.
Писах дисертация за нея. Чуй...
Много те моля, не сега.
Марк, ще вземем бюрото за Владик.
И аквариума ще вземем. Ще е новата играчка на Владик.
Книгите ще ползваме за тоалетната.
Занеси тази тенджера в кухнята.
Може ли да взема проектора?
Вземай каквото искаш.
Стига си се притеснявала.
Марк, как е "здрасти" на еврейски?
Виж ги колко са млади.
Видях, гледаме ги от цял час.
Ние нали няма да остареем?
Кира, заспивай, утре съм на работа.
Обичаш ли ме?
Отивам до тоалетната, а ти гаси всичко.
Няма ли откъде да се купи храна?
Не. Малкият вика: "Мамо, дай нещо сладко".
Откъде да го взема?!
Да можеше да си набавим поне картофи или зеле...
Кира...
Колко хубаво, че дойде!
Празнуваме края на света.
Кои са всички тези хора?
Приятели.
За първи път ги виждам.
Не забравяй да върнеш съветския паспор.
Направо ще го скъсам. Проклет да е този Съветски съюз!
Момчета, дайте да пийнем.
Френско бренди.
Станало ли е нещо? - Не.
Май си тъжна. - Така ви се струва.
Вземи, визитката ми.
Ако искаш да поговориш...
Ако имаш някакви въпроси, някакви грижи, обади ми се.
Обещаваш ли? - Обещавам.
Виж, бренди.
Няма да пия, нощна смяна съм.
Да пием за телевизора и за видеото.
Няма много касети, но Бог ни даде видео,
ще ни даде и касети. Ще си налея в чаша.
Коля, виждам те.
Все едно е, 50 грама са и тук, и там.
Още са топли, замезвайте. - Аз не пия, нощна смяна съм.
Миша, работата ти е чиста загуба на време.
Нашият Игор прави курсове до Полша и продава.
Бинокли. Тук никой не ги ще, там ги купуват като топъл хляб.
Помисли си! - Няма какво да го мисля.
Не съм амбулантен търговец. - Че лошо ли е?
Времената са такива, че трябва да правиш всичко.
Миша, в работата ти няма ли какво да се продаде?
Работя в линейка, какво да продам?!
Защо така реагираш? Какво толкова казах?
За теб мисля, да си по-добре.
Не мога да го...
Имахме такова видео вкъщи.
Ясно.
Все се каня да те питам,
баща ти явно не е кой да е.
Защо с Миша не живеете при вашите?
Сигурно са в голям апартамент, а ние с Марина ще се разширим.
Просто... - Родителите й се разведоха.
Не са разведени!
Не са разведения, ясно?
Мамо...
Кира! - Може ли да спя при теб?
Колко е часът? Какво има?
Да не си бременна?
Обещах аз да си го нося,
но накрая ти носи и мен, и играчката, помниш ли?
Помниш ли как ходехме за гъби?
Спи, момичето ми, спи. - Беряхме пънчушки...
Помниш ли, мамо?
Помня. Спи, момичето ми.
Мамо...
Обичаш ли ме? - Спи сега, спи.
Спи, мила моя, спи.
За ваше здраве, момичета!
Здравей, Кира.
Запознайте се. Кира, това са всички.
Какво ще пиеш? - Не знам.
Събличай се. Обичайното.
Опитай го.
Как си?
Всичко е прекрасно!
Скоро ще се снимам в киното, живея сама,
всичко ми е наред.
Намерих си много нови приятели.
Е, и преди съм ги имала, но сега наистина са много.
Това пуловерът от мен ли е?
Да забравим за родителите ти...
Миша! Миша!
Защо спря?!
Кира, ти ли си? - Здравей.
Може ли да пренощувам у вас? - Влизай.
Да не си бременна?
Какъв е този заек? Откъде го взе? - Купих го.
Цялата си мокра, милото ми дете. Премръзнала и гладна.
Събличай се, аз ще кипна вода за чай.
Кира... - Здравей.
Здравей, здравей...
Толкова си отслабнала!
И си пораснала.
И си се разхубавила.
Видя ли носа ми? Като картофче.
А моя видя ли?
Нали сме роднини! - Е, да.
Баба ти го харесва.
Защо си тъжна? Станало ли е нещо?
Не, просто съм изморена.
Сега всички са уморени.
Такива времена дойдоха - неспокойни.
Накъде върви светът?!
Господи, какво ни дойде до главите...
Да, дойдоха други времена...
Дядо, винаги ми е било чудно,
защо отхапваш половин бонбон, а не го изяждаш целия?
Обичам бонбони, но не бива да ям.
Отхапвам си парченце, и вече съм щастлив.
Искаш ли?
Не. Отивам да се измия.
Кира! Кира!
Вася, ставай, стани!
Ще закусваме. Кира ни е на гости.
Вася, стани. Васенка...
Вася...
Вася!
Скъпи приятели,
днес изпращаме в сетния му път
нашия скъп другар Василий Василиевич.
Той беше добър семеен човек.
Съпруг, баща и дядо,
а за мен той беше и верен приятел.
Трудни бяха времената за него
с избухването на страшната, жестока, изтощителна война,
а след това трябваше да възстановим
нашата родна Съветска Украйна.
Но светлият спомен за него
завинаги ще остане в сърцата ни.
Кира, съболезнования. - Много си се променила.
Я ми обясни, как го правиш?
Къде са ти принципите? Като хамелеон си.
Не ние, времената са такива.
Спомних си украинските си корени...
Допий си го.
Светла му памет. - Да почива в мир.
Водката свърши.
Сега ще донеса.
Промяната е необходима.
Скоро темите за национализма ще станат модни,
може да пишеш такива сценарии и да започнеш да снимаш филми.
Здравей.
Моите съболезнования.
Поглеждаш... Точно така.
Прекрасно!
Прекрасно...
Към нея... Прекрасно.
Повече любов, повече!
По-страстно!
Така, прекрасно!
Кира, защо стоиш?
Нали знаеш какво е любов?
Не знам. - Като не знаеш, я изиграй!
Всички играят.
Можеш ли?
Мога. - Прекрасно!
Браво на вас!
Прегърни я.
Прегърни я силно...
Браво!
Силна прегръдка...
Кира, здравей.
Извинявай, че те стреснах.
Не бях сигурен дали си ти.
Много си хубава.
Как си?
Още ли не си се омъжила? - Още не.
Много пътувам. Тия дни се върнах.
Планирах да мина през вас.
Как са родителите ти?
Те се разведоха.
Но вие заповядайте.
Трябва да тръгвам.
Кира!
Виж... Почакай.
Хайде да пием по кафе. - Не мога, бързам за работа.
Каква работа?! Мой приятел отвори ресторант.
Само по кафе. Качвай се.
Хайде, качвай се.
Хубавите момичета не бива да ходят пеша.
Но ти го знаеш. Хайде.
Качвай се.
Хайде.
О Б И Ч А Ш Л И М Е ?
Превод ПОЛИНА НИКОЛОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО