Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
1990 ROK PŘED ROZPADEM SSSR
Kiro, jak dlouho ti to bude trvat?
- Kiro! - Už jdu!
Kiro, pomoz mi!
Ahoj, Kiro, ty máš novej účes?
Jsi celá máma!
Můžu ti poblahopřát? Jsi studentka?
Ano! Třeba mě obsadíte do filmu!
Teď se nic netočí.
Umění bylo, umění bude, ale teď není.
- Tos teď říkal o penězích. - To se dá říct o všem.
Sovětský zdroje ti daj všechno.
Kino i filmový ateliéry,
ale musíš podporovat sovětskou ideologii!
- Brzo se všechno rozpadne! - Ne, nikdy!
Co to děláš?
Přátelé, berte si. Podává se dezert.
- Kiro, co to je? - Nic.
- Zase jsi mi vzala rtěnku? - Ne!
- Vždyť to vidím! - Ne, přísahám.
A nevidělas moje boty?
- Který? - Ty bílý.
- Neviděla. - Kiro! - Neviděla. -Nesahej na to.
Kdy nakrojíme dort?
Počkej! Nejsi tu sama.
- Mami, tati! - Dobrý den. Všechno nejlepší!
Dobrý den! Věnujte mi chvilku pozornost.
Chci pronést projev!
Drahé děti, Viročko a Lve!
Tak vy se tu veselíte beze mě?
Nazdar!
Pan Voronin!
Lve, ahoj!
Ahoj!
- Viro, kde je vodka? - Počkej, já přinesl whisky!
Whisky!
- Kiro! Jsi to ty? - Jsem.
Pojď ke mně.
Jako ve Francii.
Kolik ti vůbec je?
Bude mi sedmnáct. Jsem skoro hotová herečka.
To vidím, že jsi herečka. Otoč se!
Nemůžu tomu uvěřit. Kde máš ženu?
Viro, kde jsi?
- Tady jsem! - Viro! Ty jsi tak krásná.
Kolik let už ho trpíš?
Prosím tě, tebe trpí!
- Se mnou si už 20 let užívá. - Devatenáct. Nepřidávej mi.
Přátelé! Přípitek!
Samozřejmě nejsme příbuzný, ale mám pocit, jako bysme byli.
V dnešní slavnostní den vám přeju víc peněz, míň práce...
- Už se napijme! - Nepřerušuj mě!
- A další děti! - Přesně!
Viro, běž do ložnice a začni dělat děti. Já hned přijdu.
Myslím to vážně!
Všechno nejlepší k výročí! Pusu!
Počkej, přinesu ti něco k jídlu.
Potřebuju koupit dolary. Pomůžeš mi?
Bez problému.
Nerozčiluj se. Mysli na srdce.
Kiro, vstávej.
Přijdeš pozdě.
Proč tu máš takovej binec, Kiro?
Našla jsem svoje boty u tebe pod postelí.
Kde je ten svetr?
Ten, co mi dal včera Voronin.
Proč mi všechno bereš?
Dělej!
Podle oficiálních sovětských údajů
se 94 % potravin distribuuje přes potravinové lístky.
Téměř 73 % tvoří alkoholické nápoje.
Největší obavy však vzbuzuje
zavedení komerčního kurzu rublu...
Kiro!
- Minutku, tati! - Kolikrát jsem ti to říkal?
- Chceš namalovat? - Namaluj se sama.
To je mámina rtěnka?
Moje!
Přísahám, že je moje!
Můžu?
Klidně!
Jo!
Krása!
Podívej se na něj.
Tohle dělat nebudu.
- Já taky ne. - To je pro děti.
Proč nehrajeme něco vážnýho?
Něco bych snědla.
Skořicovou bulku.
Sleduj...
Originální!
Mám toho spoustu. Whisky, žvejky, pepsi.
- Otevři to! - Vraťte mi to!
Dej to sem!
Polib mě po francouzsku, a vrátím ti to.
Políbím.
Tak pojď!
Chceš ještě?
Kiro! Kiro!
Měla bys chvilku?
- Já? - Jo.
- Kiro, kdo to je? - Nevím.
Ale neotvírej to!
- Ahoj, jmenuju se Liza. - Máš nádhernou bundu!
Dík! Ušila jsem si ji sama.
- Sama? - Jo.
Tyjo! Ta je parádní.
- Můžu si ji zkusit? - Jasně.
Chtěla bych se takhle oblíkat.
Ta je boží!
Podrž mi to.
Tak co?
- Moc ti sluší! - Fakt?
Dělám u filmu.
S tvým tátou.
Obsadíte mě?
Možná.
Nevím, odkud začít.
- Odněkud začni. - Já jsem Liza.
- Tos říkala. - To jo. Dobře. Jde o to...
Chtěla jsem ti říct...
Kiro, já...
Kiro, kam jdeš?
Kiro!
Vstávej!
Dělej, vstávej!
Lve...
Co v práci?
Dobrý.
Co je dobrý?
Nikdo teď nic pořádnýho netočí.
Volal jsi Voroninovi?
Já mu měl volat?
Vždyť jsme o tom mluvili.
Třeba pro tebe bude mít práci.
Jsem režisér, ne kšeftař.
Kde jsi byla? Proč jsi nezavolala?
Máš ledový nohy.
Lve, doba je těžká.
- Musíš něco dělat! - Viro, nezačínej zase.
Dělám to snad pro sebe? Pro tebe.
Kam jdeš?
Máš mě rád?
- Proč se ptáš? - Podívej se na mě.
Kiro, bacha! Koukám na silnici.
Jednou ke mně máma přišla do pokoje a řekla:
"Něco tu smrdí."
Řekla jsem, že kouřili sousedi. Strašně jsem se bála.
Mělas říct: "Mami, já to nebyla."
Od tý doby nekouřím.
- To je strašidelný. - Strašidelný!
Proboha, kde tyhle hnusárny berete?
- Vypněte to, rodiče... - Kiro, opovaž se!
To je kazeta mýho života. Teď to bude zábavný!
V životě to takhle nikdo nedělá.
Ty vole, mlčte, nic neslyším!
Umíš si představit, že to dělaj vaši?
Proč naši?
Nebo jakýkoli rodiče.
Teď si představuju naše.
Fuj, to nemůžu.
Bacha. Když to rozbijeme, přijdeme o prémie.
Dělám tu dvacet let, a teď je konec.
Dobrý den.
Kiro, já tě nepoznala.
Vyrostla jsi a zkrásněla.
Kde je táta?
Nevidíš, co se tu děje?
Nevím, kde je táta.
Možná je v kinosále. Běž se po něm podívat.
Dobře, děkuju.
- Vyhoděj nás? - Mně je to jedno.
Hlavně abysme dostali vejplatu.
Ahoj, Kiro.
Jo, stejně tu ztrácíme čas.
Mámě. Komu jinému?
Kromě ní nikoho nemám. Mám jenom ji.
Jsi šikula.
Ahoj.
Co tu děláš?
Stýskalo se mi po tobě.
- Jseš za školou? - Ne, pustili nás.
Co film?
- Co je to štěstí? - Štěstí je zkrátka štěstí.
Počkejte, já vím. Štěstí je, když je všechno v pořádku.
Takže štěstí v rodině
je jen pro dospělé?
I pro děti.
Pro všechny!
Jinak by bylo dospělým dobře, a dětem špatně.
Piš: "Přejeme vám štěstí v rodinném životě."
Tati, prosím...
Jinak ti z Moskvy nic nepřivezu.
- Ty jedeš do Moskvy? - Jo.
- Nikam jsi jet neměl. - Měl.
- Jedeš sám? - Jo.
- A můžu jet s tebou? - Ne, nemůžeš.
Proč ne?
Pojedeš příště.
To říkáš pokaždý, a nikdy mě nikam nevezmeš...
Tak už dost, Kiro. Jsi jak malá.
Kiro, pojď rychlejc!
- Máte Terminátora? - Ne.
- A Ramba? - Ne.
- Tak co máte? - Filmy s Jackiem Chanem.
- Máte něco od kapely Laskovij maj? - Ne.
A Madonnu?
- Mami, koupíme banány? - Máme málo peněz.
- Prosím! Proč nic nekoupíme? - Dělám nákup podle seznamu!
- Mami, prosím. - Nech toho.
Mami, hele.
Kiro, pojď.
Viro, ahoj! Jak se máš?
Ve městě jsem potkala muže, a teď tu narazím na tebe.
- Ne, Lev je pryč. - My ho viděli!
- To musí být omyl. - My ho viděli!
Není ve městě. Spletla ses.
Kiro, kolik je hodin?
- Ale my ho viděli! - Spletla ses.
Máme zpoždění. Pojď, Kiro.
- Přineslas tu kazetu? - Ne.
- Vždyť jsem tě o to prosil! - Co se stalo?
Vypli topení. Prej v celý zemi.
- Možná i v Moskvě. - Jo... A v Americe!
- Moc vtipný. - Tak pojďte.
Dnes je však rodina definována
jako předmět strategického zájmu státu.
Jak víme, když je zdravá rodina, je zdravý i stát.
Musíme si zapamatovat hlavní věc.
Radši si to zapište.
Pamatujete, jak to říkali naši nepřátelé?
Homo homini lupus est . Člověk člověku vlkem.
Kvůli ekonomické situaci v zemi
zavedla vláda daň na luxusní zboží: diamanty, kožešiny.
Zvýšily se daně na cigarety a pivo.
Vláda sovětské Ukrajiny se rozhodla urovnat
konflikt se studenty, kteří drží hladovku.
Vláda se rozhodla vyhovět všem požadavkům protestujících.
Otázkou složení Nejvyššího sovětu
se bude zabývat referendum v roce 1991.
Tati.
Ty zase někam jedeš?
Jsi opilej?
Co se děje?
Všechno je skvělý.
- Kam jdeš? - Na procházku!
- Na procházku? Je noc. - Pozvali mě.
- Kdo? - Ty neznáš. Kamarádi.
Mami, počkej! Kam jdeš?
A co večeře?
Jsi dospělá! Uvař si sama.
- Tati, udělej něco! - Já taky pojedu.
Kam?
Děláš si srandu? Teď ses vrátil.
- Čekají tě kamarádi? - Nechte toho. - Nebo kamarádky?
Zůstaňte doma!
- Tati... - Nezapomněls klíče? - Nezapomněl. -Fajn!
Tak já pozvu na návštěvu svoji novou kamarádku Lizu.
Jdi k sobě. Dělej!
Rozcházíme se!
Jo! Sbal se a užívej si!
S Lizou, Káťou nebo nějakou jinou!
Tiše, musíš spát.
Jděte ven, překážíte tu.
Nebudu to pít.
Vypij to! Pij!
Co na mě tak zíráte?
Nikdo na tebe není zvědavej.
Mami!
Tati!
- Co je? - Nic, jsi blboučká.
Sám jsi blbej.
Jak ti je?
Kde je táta?
Tady jsem.
Co ty tu děláš?
Přijel jsem se podívat, jestli žiješ.
Jsem živá a zdravá. Můžeš jet.
- Proč jsi tak naštvaná? - Nejsem, jsem normální.
Kde jsi vzal auto? Ukradls ho?
Ukradl.
Co je?
Nic.
Ty...
Tys ještě nikdy...?
Co je?
Tak to končíme.
To nejde toho teď nechat. Rozhodla jsem se.
Holky říkaj, že to hrozně bolí.
- Jestli chceš, necháme toho. - Ne, to je dobrý. Pojď.
Už to je?
Takže horší už to nebude?
To je v pohodě... Jen...
Nevím, proč se to všem tak líbí.
- Takže nepřišel? - Ne.
Měla bys vědět, že s ním nemluvíme.
Nikomu nebráním, aby s ním mluvil. Nebo ano?
Obdivuju tě. Dej mi trochu salátu. Říkám to všem holkám...
Babi, pustíme hudbu. Tohle je děsná nuda!
Kiro! Tvoje hudba nám tu chyběla. Copak něco slavíme?
Jak řeknu něco o jejím otci, úplně šílí.
Co jsem řekla tak hroznýho?
Popřál ti tvůj milovanej tatínek šťastnej novej rok?
Mně ne.
Přátelé, co tu jen tak sedíme? Připijeme si.
Ano!
Vyprovodíme novej rok, teda starej...
- Není tu celá rodina. - Dědo, nezačínej zase.
Neboj. Třeba si to ještě rozmyslí a vrátí se.
Mami, teď ne. Naleju ti.
Taková to byla rodina! A teď je těch 19 let pryč!
Půjdu za Lvem a přivedu ho domů!
- Tati! - Kam byste chodil...
Ne! Musím.
Nechte to na zejtra.
Mysli na svoje srdce.
Já už na tohle nemám. Odcházím.
Šťastnej novej rok!
Kiro, počkej! Něco ti dám.
Ty ses vrátila?
Mišo, co kdybych u tebe bydlela?
Začneme novej život! Jsme přece dospělí!
Ty nemáš radost?
Mám, jen...
... jsem to nečekal.
Já to zavřít nepůjdu.
Takže umrzneme?
Víš, žes mi v noci vzala celou peřinu?
Ty zase chrápeš!
Líbila jsem se ti hned?
Hned jak jsem tě viděl zvracet.
Nepřipomínej mi to.
Ještě jsi mi neřekla, proč jsi to udělala.
To už je teď jedno.
Co kdybysme už odtud nikdy nevylezli?
Musím chodit do práce.
Co chceš dělat, až budeš velkej?
Já už jsem velkej.
Umím líbat okem. Chceš to vidět?
Už jsi někdy viděl mrtvýho člověka?
Jasně. Vždyť jsem doktor.
Znáš ho?
- Znám. - Už toho mám dost!
Nemůžu se kvůli vám v klidu dívat na televizi ani telefonovat.
Proč jsi přišel?
To se budeme bavit na chodbě?
Tak pojď do kuchyně. Miša spí.
Miša spí?
Dva dny tě hledám.
- Čaj? - Tak jo.
Ukaž.
Zvládla bych to sama, dík.
Ty teď budeš bydlet tady?
A kde teď bydlíš ty?
Moc dobře víš, co se stalo.
Kdo, já?
Jak bych to mohla vědět?
Copak mi někdo něco řekne? Ne.
Ale když už tu jsi, tak mi to řekni. Poslouchám tě.
Povídej.
Nemáš právo mámu v týhle situaci opustit.
Takže ty máš právo mámu opustit, a já ne?
Vypadá to dost nespravedlivě, tati. Nepřijde ti?
Vladyku!
- Zdravím. - Dobré ráno. - Co je to tu po ránu za krasavce?
Jdete za mnou?
- Ne, to je můj táta. - Zdravím, táto. A ty jsi kdo?
Já jsem Mišova snoubenka.
Těší mě, snoubenko. Proč sis vzala moji konvici?
Ta je vaše? Promiňte. Chtěla jsem tátovi uvařit čaj.
Promiňte, že jsme rušili. Už půjdeme.
Kiro, vem si svoje věci a jedeme domů.
Odtáhneš mě silou?
Dobré ráno.
Miša.
- Já jsem Lev, Kiřin otec. - Já vím.
Víte, že utekla z domova?
Přestaň křičet!
Prosím tě, šla bys na chvíli pryč z kuchyně?
To mě podrž. Z vlastní kuchyně mě ještě nikdo nevyhodil.
Potřebujeme pět minut.
Co kdybysme si sedli a dali si čaj?
Ne, děkuju.
Čaj už jsem měl.
Co na to vaši?
- Já se jich neptala! - Jako fakt?
- A kolik mu je? - Dvacet pět.
- Dvacet pět? - Jak jste se seznámili?
Malkine, co tu děláš? Běž!
Tohle je dospěláckej hovor. Neposlouchej.
Hele, Kiro...
A už jste to dělali?
- Jasně! - Kolikrát?
Pětkrát šestkrát denně.
Pětkrát šestkrát? Nebojíš se, že tě zbouchne?
Bacha, kluci! Tam spím! Co blbnete?
Myslíš, že si tě vezme?
Nech toho! Nejsou to tvoje věci!
Kiro! Z čeho budete žít?
- Budete bydlet tady? - Necháš školy?
Kluci, slezte!
Slezte!
Nešlo by to potišejc? Uspávám děti.
Omlouvám se, my se ztišíme.
Trošku potišejc. Děti musej jít spát.
Co blbnete? Dej to sem! Co to děláš?
Nazdar.
Večírek skončil. Odchod.
- Kiro, kdo to je? - To je Miša.
Kiro, vždyť se říkalo, že to bude do rána.
Říkala jsem, ať jste potišejc. Jsou tu děti.
Tak čau!
Blbeček.
Mišo, já to uklidím.
Říkala jsem jim, ať se tak nechovaj.
Mišo!
Tak promiň.
Vždyť se nic neděje.
Umřel nám člověk.
Jste na řadě s úklidem.
Teď jsem uklidila.
To určitě! A co společný prostory? Chodba, koupelna, záchod a kuchyň?
- Jasný? - Cože? - Jak cože? Je nás tu hodně.
Maryno, co je k večeři? Už jsem snědl z hladu půlku salámu.
Služebnictvo nemáme. Uklízej!
Už to ohřívám, Koljo. Vladyku, pojď jíst.
Promiňte, ale zapomněla jste na záchod.
Ulice jsou uzavřené a pořádkové síly jsou v pohotovosti.
Tuto reportáž jsme točili s obavami,
aby nezačaly pouliční bouře. Ale obavy byly liché.
Jak vidíte, pořádek se podařilo udržet.
I když bylo možné očekávat rozbroje mezi názorovými skupinami.
Nebudu vypočítávat všechny organizace a hnutí, jež tu jsou.
Vyjmenuji jen některé: Moskevské sdružení voličů, Memorial,
Demokratický svaz,
Meziregionální skupina poslanců SSSR,
odboráři, ruští liberální demokraté
a příznivci hnutí Demokratická platforma KSSS.
Hesla mají různá.
I když ti, co přišli protestovat, i ti, co pochod organizují,
jsou pro to, aby se hledaly cesty ke konsolidaci.
Aby tyto snahy, jak se skandovalo, nevyšly naplano.
Země se může dostat z krize jedině demokratickým způsobem.
Svaz se nesmí rozpadnout! I toto heslo dnes zaznělo...
Na co je ta fronta?
Promiňte, co se tu dá koupit?
Zatím nic. Čekáme.
Co potřebuješ?
Nevím. Třeba nějaký maso.
Jo, maso by bylo dobrý.
Je to dobrý na polívku?
Jasně! Z toho uděláš i huspeninu a karbanátky. Vezmeš si to?
Ráda bych se rozdělila,
ale teď je tak těžký sehnat potraviny.
Čekáme s manželem na výjezdní doložku.
Chceme emigrovat do Izraele.
To je v pohodě, chápu.
Vařím polívku.
Dáš mi vidličku?
Něco novýho kvůli doložce?
Nikdy nás odtud nepustěj.
Jaký to je?
Dobrý?
Moc.
Ale nemám hlad.
Nezahraješ něco na kytaru?
Já na ni hrát neumím.
Ty jsou roztomilý!
Prodáváte je?
Co jinýho?
- Jsou drahý? - Jsou.
Podívej, kolik maj masa.
Jednoho bych si koupila, ale nemám peníze.
Ale mám hodinky.
Podívejte.
Elektronický. Z dovozu.
Drahý.
Stačej na jednoho králíka?
- Tak si ho vem. Kterýho? - Tohohle.
Děkuju.
K čemu ti je?
Podívej, jak je roztomilej!
Bude to trénink na dítě.
Sama jsi jako dítě.
Ukliďte to zoo! Už z vás fakt nemůžu.
Vladyku, vysmrkal ses?
Ljudo!
- Co se stalo? - Dostali jsme doložky!
- Cože? - Dali nám je.
Koljo! Marku, nábytek nikomu nedávejte.
Ljudo, tu komodu nikomu nedávej, jasný?
Ne, to je mnohem víc, než máš mít.
Kolik můžeš mít?
20 kg na osobu.
Co to je? Co je to za makulaturu?
To už jsi všechno četl.
Stál jsem na ni frontu celou noc.
Psal jsem na to dizertaci. Poslouchej.
Marku, teď ne, prosím tě.
Marku, ten stůl si vezmeme pro Vladyka.
Akvárium si taky vezmeme. Taky pro Vladyka.
Mlejnek na maso s sebou taky nepovezete!
Ještě mi z kuchyně přines papiňák.
Můžu si vzít promítačku?
Proboha, vem si, co chceš.
Ljudo, nebuď z toho tak špatná.
Marku, jak se řekne hebrejsky "dobrý den"?
Koukni, jak jsou mladý.
Viděl jsem to. Už si to prohlížíme hodinu.
My nikdy nezestárneme, viď?
Kiro, pojď spát. Jdu zejtra do práce.
Miluješ mě?
Jdu na záchod a ty to vypni.
Jídlo se nedá nikde sehnat.
Ne, syn mi říká: "Mami, dej mi něco sladkýho."
Ale kde to mám vzít?
Kdyby šly sehnat aspoň brambory nebo zelí.
Kiro.
To je dobře, žes přišla.
Slavíme tady konec světa.
Kdo jsou všichni ty lidi?
Kamarádi.
Vidím je poprvý.
Nezapomeň jim odevzdat sovětský doklady.
Už nejsem sovětskej občan, roztrhám si občanku.
Ať jde Sovětskej svaz do háje!
Kluci, radši se napijem!
Francouzskej.
- Stalo se něco? - Ne.
- Jsi nějaká smutná. - To se vám zdá.
Na. To je moje vizitka.
Kdyby sis chtěla promluvit nebo se chtěla na něco zeptat.
Kdyby cokoli, zavolej mi.
- Dobře. - Slibuješ?
Slibuju.
Hele, koňak!
Nepiju, mám noční službu.
Co? Zapijeme video.
Kazet sice moc nemáme, ale Bůh nám dal na přehrávač,
dá nám i na kazety. Potřebuju skleničku.
- Koljo. - Co je, Maryno? - Všechno vidím.
Jestli si dám o panáka víc, je jedno.
Dejte si k tomu něco k jídlu.
Nepiju, mám noční.
Mišo, ta tvoje práce je ztráta času.
Náš Igarek vozí věci do Polska.
Dalekohledy.
Tady je nepotřebujeme, a tam jdou na dračku.
- Rozmysli si to, Mišo. - Co si mám rozmyslet?
- Copak jsem trhovec? - Jakej trhovec?
Je jiná doba. Člověk se musí ohánět.
Mišo.
A nešlo by od tebe z práce něco prodat?
Jezdím se sanitkou. Co mám prodat? Fonendoskop?
Proč se na mě utrhuješ? Co jsem řekla?
Chci pro tebe jen to nejlepší.
Nejde to...
Měli jsme ho doma.
Jasně.
Chtěl jsem se tě na něco zeptat.
Tvůj táta není jen tak někdo.
Proč se s Mišou nepřestěhujete k vašim?
Určitě maj velkej byt. A my bysme tu s Marynou měli víc místa.
- To... - Její rodiče se rozvedli.
Nerozvedli se.
Nerozvedli se!
Nerozvedli se, jasný?
Mami.
- Kiro! - Můžu spát u tebe?
Kolik je hodin? Kiro, co se stalo?
Kiro, ty jsi těhotná?
Slíbila jsem, že si to ponesu sama,
ale nakonec jsi nesla mě i tu hračku. Pamatuješ?
Pamatuješ, jak jsme jezdili na houby?
Spi, holčičko. Spi.
Sbírali jsme václavky...
Pamatuješ, mami?
Pamatuju. Spinkej.
- Máš mě ráda? - Tiše. Spi.
Spi, holčičko.
Tak na vás, holky!
Ahoj, Kiro! Ahoj!
Seznamte se. To je Kira. Kiro, to jsou všichni.
- Co si dáš k pití? - Nevím.
Odlož si. Jako vždycky.
Ochutnej to.
Jak se máš?
Výborně.
Brzo budu natáčet film. Bydlím sama.
Mám se báječně.
Najednou mám spoustu přátel.
Ne že bych předtím žádný neměla.
Tohle jsem ti přece dal já.
Co kdybysme na vaše zapomněli...
Mišo! Mišo!
- Kiro? To jsi ty? - Ahoj.
- Ahoj, můžu u vás přespat? - Pojď dál.
Jsi těhotná?
A proč máš toho zajíce?
- Kdes ho vzala? - Koupila.
Panebože, jsi celá mokrá. Zmrzlá a hladová!
Sundej to ze sebe. Jdu postavit na čaj.
- Kiro. - Ahoj.
Ahoj.
Ty jsi tak zhubla.
A vyrostla. A zkrásněla.
Viděls můj nos? Jako brambora.
A můj jsi viděla? Vždyť jsme příbuzný.
- To jo. - Babičce se to líbí.
Proč jsi tak smutná? Stalo se něco?
Ne, jen jsem unavená.
Teď jsou všichni tak unavený.
Je taková neklidná doba.
Co se to na tom světě děje?
Bože, bože...
Je jiná doba.
Dědo, vždycky mě zajímalo,
proč jíš pokaždý jen půl bonbonu, a ne celej?
Mám je rád, ale nejsou zdravý.
Dám si kousek, a jsem šťastnej.
Dáš si?
Ne, jdu se umejt.
Kiro! Kiro!
Vasjo, vstávej!
Jdeme snídat, je tu Kira!
Vasjo, vstávej! Vasjenko!
Vstávej!
Vasjo!
Vážení přátelé,
dnes jsme se tu sešli,
abychom se naposledy rozloučili s naším drahým přítelem
Vasylem Vasyljovičem.
Vasyl Vasyljovič žil pro rodinu.
Byl to manžel, otec, dědeček.
Pro mě byl a je věrným kamarádem.
Zažil těžké a bouřlivé časy.
Nejdřív strašnou, krutou válku
a potom dlouhou obnovu
naší rodné Ukrajiny.
Ale světlá památka Vasyla Vasyljoviče
zůstane v našich srdcích navždy.
- Kiro, upřímnou soustrast. - Ty ses tak změnila!
Vysvětli mi, jak se ti to daří.
Kde jsou tvoje zásady? Jsi jako chameleon.
My takoví nejsme, to jsou ty dnešní časy.
Přidal jsem se teď k ukrajinskýmu uměleckýmu hnutí.
Všichni progresivní lidi to dělaj.
Dopij to.
Ať je mu země lehká!
Došla vodka.
Hned přinesu další.
Člověk se musí změnit.
Nacionalistický otázky budou brzo v módě.
Budeš moct psát scénáře a točit podle nich filmy.
Ahoj.
Upřímnou soustrast.
Ano!
Nádhera!
K ní. A na ni, krása.
Ještě víc lásky!
Vášnivěji!
Ano, krásně!
A co ty, Kiro?
Víš, co je to láska?
Nevím.
Když nevíš, tak to zahraj!
Všichni to hrajou!
Tak co? Dokážeš to?
Dokážu.
Skvěle.
Ano, to je ono!
Výborně!
Kiro! Ahoj!
Promiň, že jsem tě vyděsil.
Jel jsem a říkal si, jestli jsi to ty.
Z tebe je kráska.
Jak se máš?
- Už ses vdala? - Ještě ne.
Já nevím co dřív. Nedávno jsem se vrátil.
Chtěl jsem k vám zajít.
Jak se máš, a co vaši?
Rozvedli se.
Ale klidně přijďte.
Už musím jít.
Kiro!
Hele, počkej chvilku.
Nezajdeme na kafe?
- Nemůžu, jdu do práce. - Do jaký práce?
Kamarád si otevřel restauraci. Pojď.
Jen kafe. Nasedni si!
Naskoč si a pojedeme.
Hezký holky nepotřebujou pracovat.
Vždyť mi rozumíš. Pojď.
Nasedni si.
Jedeme.
MILUJEŠ MĚ?
České titulky Veronika Sysalová Iyuno 2023