Downloaded from YTS.MX
Aftenen er ung.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Du er lige der, du vil være.
Du føler dig selvsikker, spændt og set.
Endelig er du blandt folk som dig selv.
Og et øjeblik glemmer du, at du er anderledes.
I aften er alt muligt.
Berlin er stedet, hvor det sker.
Syndens hovedstad.
Der var 80-120 cafeer, barer, klubber
der næsten kun var for LGBTQ-personer.
Queer- og transpersoner overalt.
Efter nazisterne får magten,
oplever vi den værste homofobiske forfølgelse i verdenshistorien.
Der er nærmest ingen anden periode i historien
hvor frihed og undertrykkelse
følger hinanden så tæt, som i 1920'erne og 1930'erne.
Selv i dag har du de friheder, som kan tages fra dig.
Disse mennesker levede det samme liv, som jeg gør i dag.
Men kun et flygtigt øjeblik.
Det var en katastrofe for menneskeheden, og jeg var en del af den.
ELDORADO: ALT HVAD NAZISTERNE HADER
BERLIN SIDST I 1920'ERNE
Du går langs gaden i Berlin
og ser en bygning på hjørnet
der har et fantastisk skilt på facaden.
Der står: "Her er det i orden!"
Af alle natklubberne fra de Brølende Tyvere,
er Eldorado det bedste sted for queers.
I Berlins Eldorado spirer en ny slags frihed,
hvor homoseksuelle mænd, lesbiske kvinder,
transmænd og -kvinder kan være frie og bestemme selv for første gang.
Her kan du møde Charlotte Charlaque,
en jødisk-amerikansk-tysk intellektuel.
Hun er berejst. Hun har boet i Amerika, i Tyskland, i Frankrig
og bliver snart et af de første mennesker
i verden, der får en kønsskifteoperation.
Vi møder to nye ansigter i Berlins natteliv.
Lisa og Gottfried. Nygifte. I deres tidlige tyvere.
De, som mange andre i Eldorado, er klar til at eksperimentere
og udforske nye ting, finde ny kærlighed.
Lisa, hvis fulde navn er Lisa von Dobeneck,
og Gottfried von Cramm har kendt hinanden fra barndommen.
De voksede op i naboslotte.
Lisa blev født som en Dobeneck
og hendes familie boede 15 km fra en af vores ejendomme.
Vi kaldte den "Syndens Hule",
for Cramm-familien måtte gøre lige hvad de ville der.
Lisa og Gottfried vil leve livet,
hvilket man selvfølgelig ikke kan i disse landlige omgivelser
men i det dragende og vilde Berlin.
Der er også en del friheder, der spiller ind.
Kvinderettighederne vokser.
Censuren lettes
og pressen har mere frihed til at trykke ting.
Det skaber en opblomstring af queerlitteratur.
VENINDEN KVINDER ELSKER
Der var til mænd. Der var til kvinder.
Og også nogen målrettet transvestitter.
Det er muligt at diskutere sex mere åbent end før.
Folk føler
at der sker en kæmperevolution inden for seksualitet.
Og da opdager Lisa og Gottfried en helt ny verden.
Og Eldorado var synonym for forandring.
Så midt i denne fabelagtige, glitrende natklub,
ville det nok overraske
at møde en person, der er på fornavn med Adolf Hitler.
Han hedder Ernst Röhm,
og er fortaler for voldelig anti-semitisk politik
og er en af nøglestrategerne og bagmændene bag nazisternes opgang.
Röhm er en fanatisk soldat, der elsker krig og drab.
Som ivrig nationalist,
kom han sig aldrig over nederlaget i 1. Verdenskrig.
Adolf Hitler og Ernst Röhm mødtes i højrefløjsbevægelsen så tidligt som 1919.
De blev hurtigt nære venner, og venskabet holdt i mange år.
De er fælles om drømmen
om at gøre nazisterne til en bevægelse, der kan overtage magten.
Langt ude i fremtiden.
Så Ernst Röhm er bøsse,
ret åben med det,
og har mange elskere og kontakter.
Hans homoseksualitet er alment kendt, og noget der sladres om.
Hitler kender sikkert til rygterne om Röhm.
Men han fokuserer på, hvad Röhm kan gøre for ham.
Hitler blev citeret for at sige:
"Hans privatliv er uvigtigt
så længe han bare er diskret."
Men som vi vil se, var det ikke altid tilfældet.
Klubben tiltrak
et utroligt bredt spektrum af folk
set på deres politik eller verdenssyn.
ELDORADO HER ER DET I ORDEN!
Eldorado repræsenterer
Berlins udstillingsvindue mod verden for queer livsstil.
Nogle af kunstnerne hos Eldorado
bliver berømte stjerner i denne periode.
En af dem er Claire Waldoff.
Kyl alle mænd ud af Rigsdagen!
Kyl alle mænd ud af parlamenterne!
Og kyl alle mænd ud af godserne!
Vi gør dem til kvindeherberger
Dukkede du op i Eldorado alene, så skulle du hyre en danser
der fulgte dig rundt.
Man kan virkelig se kønsillusionen
som Eldorado er så berømt for.
En aften møder Charlotte sin ligesindede.
Ikke alene er denne person intellektuel som Charlotte,
hun er også trans.
Hun hedder Toni Ebel.
Ulig Charlotte ved hun ikke, hvad hun skal stille op.
Hun er ude af et slemt ægteskab.
Hun er små ti år ældre.
Men de bliver uadskillelige.
Disse slags forhold mellem transpersoner
er ret almindelige,
hvor vi uanset vores seksuelle orientering,
finder dybe søsterskaber
der nogen gange fører til, at vi bliver elskere
eller livspartnere.
Det skyldes til dels
at vi lever i en verden, hvor der ikke er mange som os.
Så når vi møder en som os,
skaber vi nære emotionelle bånd,
uanset deres form.
Toni har i mange år forsøgt at leve sit liv som kvinde,
men ved ikke hvor.
Charlotte Charlaque har svaret.
Hun præsenterer Toni for Magnus Hirschfeld.
Magnus Hirschfeld besøger også Eldorado.
Han elsker at observere queerlivet.
Han er selv kendt.
Alle kender ham.
Han er sexolog.
Han er fascineret af studiet af menneskets seksualitet
og kønsroller.
Han tror
at homoseksuelle og transpersoner
kan opnå deres frihed og rettigheder
ved hjælp af videnskab.
Han udgiver, med voldsom hast,
bøger, artikler, sine forelæsninger.
Han grundlagde den første organisation for homoseksuelles rettigheder i 1897.
På Berlins queerbykort,
er der ét hovedcenter for progressiv tænkning:
Magnus Hirschfelds Institut for Seksualvidenskab.
Der er et museum med ting som kniplingstrusser
en tysk soldat bar i 1. Verdenskrig.
Der er dildoer og alt muligt.
Der var plads til folk
der behøvede vejledning om deres forhold,
enhver form for kønssygdom, information om abort og graviditet,
og listen fortsætter bare.
Instituttet er også et socialt mødested.
Det var et sted queers kom, et slags samfund.
Kendskabet til Instituttet
er vigtig viden for mange i Berlin.
Et af dets specialer
er transidentitet og transbehandlinger til dem
der kæmpede med deres fødselsbestemte køn.
For Ernst Röhm, er Magnus Hirschfeld fjenden.
Han er jødisk og socialdemokrat,
og han forsvarer transmænd og -kvinder
og lever slet ikke op til den maskuline ideologi
som Ernst Röhm følger.
Men de har noget til fælles. De er ikke åbent homoseksuelle.
Magnus Hirschfeld ved, at hans rygte som videnskabsmand ville blive ødelagt.
Og Ernst Röhm ved, at han ville blive smidt ud af partiet.
Ernst Röhm besad vist en kæmpe tro på
at hans venskab med Hitler
og hans lange fortid med Hitler ville beskytte ham.
Både over for befolkningen og inden for nazibevægelsen.
Og derfor er han ret skødesløs med sit privatliv.
"Kære dr. Heimsoth.
Først mit håndtryk."
"Jeg husker flere følelser og handlinger for samme køn tilbage til barndommen.
Jeg havde også samleje med mange kvinder,
dog uden den store nydelse."
Der står ikke meget om Röhms følelsesliv.
Men vi har dog én guldgrube.
En stribe breve til en ven
dr. Karl-Günther Heimsoth.
Kvinder frastøder mig.
"Jeg er ikke utilfreds med min tilbøjelighed.
Selv den har voldt mig betydelige kvaler til tider.
Jeg er måske endda stolt af den.
Det tror jeg da."
I disse breve,
virker Röhm mere og mere selvsikker
med at være homoseksuel.
Der er et øjeblik, hvor ideen om seksualitet,
heteroseksualitet, homoseksualitet osv.,
ideen om, at seksualitet er en fast ting hos en person,
er ret ny og under udvikling.
Men der er en anden virkelighed.
Tyskland består ikke kun af byer,
men mestendels af mange småbyer og landsbyer.
Hvad der foregår i Berlin og andre storbyer er fremmed for mange.
De føler sig truet af denne hurtige forandring.
Forandringernes tempo frustrerer stort set alle.
Er du radikal, så sker forandringen alt for sagte.
Men er du konservativ,
så ser du alt, der giver dit liv dybde og mening, blive skyllet væk.
Og følelsen af at være truet af denne forandring
giver fascisterne grobund for deres giftige ideer.
Vi vil lære alle tyskere
at der ikke findes liv uden lov.
Der findes ikke lov uden magt.
Og der findes ikke magt uden styrke
og den styrke skal findes i ens folk.
Han lød for mig som Hitler, når han holdt taler.
Som en galning.
Al den råben og hans ord.
Og han talte jo om jøder.
Det var forfærdeligt at høre på.
Jeg tog ikke notits af det.
Jeg var en uskyldig ung mand.
Jeg forelskede mig.
Vi havde en villa i Sauerbrunn
hvor vi tilbragte vores somre.
Den anden, der altid ferierede der, var Lumpi.
Sådan mødte jeg ham.
Han boede i Budapest, og jeg boede i Wien.
Lumpi og jeg blev venner.
Vi lavede alt sammen.
Jeg elskede ham. Hvorfor ikke?
Vi var begge jødiske,
men det tænkte vi ikke på.
Vi var langt væk fra det hele.
Men uroen lurede.
Ikke kun i Berlin og Tyskland, men overalt i Europa.
I 1931 udnævner Hitler Röhm til chef for SA.
SA er nazisternes paramilitære gren. De klarer det beskidte arbejde.
De destabiliserer demokratiet,
de slås med folk på gaden, de banker folk ved møder.
Under Röhm vokser denne styrke til tre millioner medlemmer.
Det er en enorm vigtig støtte og forsikring
for nazibevægelsen.
SA er en stor del af nazisternes plan om at overtage Tyskland
og oprette et racerent imperium
fri for jøder, kommunister, handikappede,
Roma- og Sinti-folkeslagene og fri for queers.
SA rekrutterer
fortrinsvis blandt unge mænd fra arbejder- og den lavere middelklasse.
På grund af de lave adgangskrav,
tiltrækker den ikke kun yderliggående nationalister,
men også outsidere, excentrikere og en hel del kriminelle.
Karl Ernst er en stormsoldat
som Röhm sikkert møder og rekrutterer
i Berlins natteliv.
Og Ernst slutter sig til SA
og bliver Röhms højrehånd i organisationen.
SA-manden Karl Ernst arbejder i Berlin
som dørmand i bøssenatklubber og som piccolo.
Efter han slutter sig til SA, udvikler Ernst sine politiske ambitioner
mens han lever et dobbeltliv som homoseksuel.
Ser vi på Röhms liv
i militæret, i dette højreorienterede paramilitær,
så skaber han et miljø med ene mænd omkring sig.
I bor sammen, I bader sammen.
I går på gaden og tæver jøder og kommunister sammen.
Og alt det kan skabe
en slags erotisk eller seksuel spænding.
Man har denne hypermaskulinitet.
"Vi er så mandige, at kvinder frastøder os.
Vi vil ikke se på dem.
Det gør os ikke feminine, det gør os til bedre mænd."
For bevægelsen!
Der er én mand i den nationalsocialistiske bevægelse
hvis trussel Ernst Röhm længe har undervurderet.
Rigsfører-SS Heinrich Himmler.
Som ung mand er Himmler interesseret
i 'Männerbund'-kammerateriet.
Men samtidig frygter han
den homoerotiske tiltrækning, som det kan være ophav til.
Heinrich Himmler er chef for SS, Hitlers "Schutzstaffel."
Det mindre paramilitære SS er underlagt Röhms større SA.
Så Röhm og Himmler er rivaler.
For at distancere sig fra SA og dets homoseksuelle ry,
gør han SS til en eliteorganisation.
Inklusive at ideelt set bør dets medlemmer være blonde med blå øjne.
For ham er udseendet beviset på "godt" arisk blod.
Det er i disse år, at Gottfried von Cramm bliver berømt.
Efter to meget tætte partier skader den tyske mester en muskel,
og kan ikke give Perry modstand.
Gottfried begyndte på tennis som tiårig.
Som 13-årig ville han være verdens bedste tennisspiller.
Da han tager til Berlin, bliver han medlem af en berømt tennisklub, Rot-Weiß.
Et af medlemmerne er Hermann Göring,
den fremtidige indenrigsminister i den nationalsocialistiske regering.
Gottfried er en flot og høj mand.
Han har blå øjne og blondt hår.
Han er prototypen på en arier.
Han bliver tidligt inviteret ind i nazipartiet.
Vi ved, at Gottfried afslår.
Det bliver et større og større problem med årene.
Vi kender ingen detaljer om, hvordan de mødtes,
men vi ved, at Gottfried stifter bekendtskab med en ung mand,
på samme alder som ham selv.
Denne unge mand hedder Manasse Herbst.
Gottfried og Manasse er fra helt forskellige verdener.
Manasse stammer fra en jødisk familie i den fattige Scheunenviertel-bydel.
Han er skuespiller.
For at have til dagen og vejen er han bartender i Jockey,
en lille jazzklub et par karreer fra Eldorado.
Måske genkendte de noget i hinanden.
Der findes én alvorlig trussel mod homoseksuelle mænd.
Paragraf 175.
KOPULATION MELLEM MÆND STRAFFES MED FÆNGSLING.
Paragraffen gør homoseksuelle relationer mellem mænd ulovlige.
Men den er svær at håndhæve, da mange domstole kræver beviser
på "samlejelignende handlinger."
Og de er ikke lette at skaffe for politiet.
I stedet for at storme barer eller foretage razziaer,
fører de såkaldte "lyserøde lister".
Det er lister over folk, som de mistænker eller ved er homoseksuelle.
Som regel kendte du ikke til det, fordi du ikke blev sigtet,
men vi ved, at disse lister indeholdt tusinder af navne.
FORNAVN: JOSEF KRIMINEL KATEGORI: § 175
Men Gottfried har sin indre frihed, så da han forelsker sig,
fulgte han sine følelser.
Gottfried og Manasse ses ofte efter deres første møde.
Lisa ved naturligvis alt om det.
Intet foregår hemmeligt, men udleves åbent.
Hvad laver du?
Kom her. Kom.
Og de tre indleder en ny form for forhold
der ser ud til at fungere.
For Lisa er flytningen til Berlin en befrielse.
Hun vil leve selvstændigt og opleve sig selv på en ny måde.
Hun bliver hurtigt ven
med de moderne kvinder, som Berlin har skabt.
Forfattere, sportsfolk og fotografer.
Lisa tager også fotos selv.
Hun dyrker jazzdans og rider.
Hun spiller hockey og bliver tysk mester.
Alt dette stammer fra en bevægelse med rødder tidligere end i 1920'erne
hvor du frigør dig
fra snærende tøj eller huse.
Hun er rebelsk og går sine egne veje.
Hun indledte affærer. Også med lesbiske veninder.
Hun var nysgerrig og havde en seksuel eventyrlyst, som hun dyrkede.
Forholdet mellem Gottfried og Lisa
er kendetegnet ved denne næsten grænseløse gensidige tillid.
At uanset hvad de gjorde, så var det i orden.
TYSKLAND FØRER VALGKAMP
Det er foråret 1932. Hitler stiller op til præsidentvalget.
Nazisterne stiller op til parlamentsvalget.
Kort før magtovertagelsen, øger nationalsocialisterne
deres vold i gaderne.
Der er kæmpeslagsmål med døde.
De gør det først og fremmest
for at vise demokratiets ustabilitet.
Mens de kalder sig partiet for "Lov og Orden"
der vil sikre sikkerhed, ro og fred, når de har vundet valgene.
GÅ PÅ GADEN! ADOLF HITLER
Det er ikke så meget frygt
der forbinder befolkningen med nationalsocialisterne
som håbet om et stærkt Tyskland
og løftet om en gylden fremtid.
Godaften.
Så Charlotte, Toni og en anden kvinde,
Dorchen Richter, de har fået deres operationer.
Og de er de eneste tre, som vi kender til
der blev opereret på Instituttet
og som overlevede operationerne.
Operationerne og de andre indgreb
var utroligt farlige og eksperimentelle.
Det var en af de første gange
hvor adskillige operationer blev foretaget på mennesker.
Folk tog hertil
fordi der ingen alternativer var.
Så dets ry var globalt.
Charlotte og Toni må være utroligt lettede over
at kunne få disse operationer, mens de er mulige.
Efter operationerne,
føler de sig mere tilfredse med deres køn
og sikre på deres femininitet.
Charlotte siger tit
at operationerne har gjort hende lykkelig.
Jeg kan ikke komme på nogen anden film fra dengang
hvor man ikke kun ser én transperson,
men flere samlet,
lykkelige og glade.
I Tyskland på denne tid,
hvis en af dragkunstnerne på Eldorado
går ud på gaden i drag,
så kan de blive anholdt for at forstyrre freden.
Så de fleste transpersoner kan ikke være sig selv
uden at opleve politiundertrykkelse.
Magnus Hirschfeld og Instituttet
forhandler sig frem til en aftale med politiet,
som går ud på at give disse folk
papirer eller "transvestitpas."
ARBEJDEREN EVA KATTER… GÅR I MANDETØJ
Nærmest et id-kort, der fortæller politiet:
Anhold ikke den person, for de tilses af en læge.
Og de har lov til at være ude offentligt
klædt som det køn, de identificerer sig med.
Det er første gang nogensinde
at loven anerkender transpersoners køn.
Og folk som Charlotte og Toni,
kan frit bevæge sig rundt,
uden at en betjent kan sige: "I foretager jer noget ulovligt."
Queer- og transpersoner kan leve i lyset, i offentligheden.
Og det sker lige her i Berlin.
Nogle år senere tog jeg til Budapest for at tilbringe påskeferien der.
Og Lumpi og jeg boede i Andrássy-gaden.
Jeg husker ikke nummeret. Nær operaen.
Ved det første besøg lavede vi meget sjov.
De havde ikke et badeværelse.
De havde kun det, som vi i Wien kaldte en lavor.
Hans mor hældte vand i det
og placerede os begge nøgne i dette badekar.
Og da Lumpy så mig, fik han rejsning.
Da han så mig nøgen. Jeg bemærkede det.
Vi berørte ikke hinanden seksuelt
men jeg må have ophidset ham.
I starten af 1930'erne,
går Hitler efter magten med lovlige metoder.
Med masser af propaganda vil han bejle til vælgerne
og prøve at indtage parlamentet for at knuse det indefra.
Nazisternes største fjender
er socialdemokraterne og kommunisterne.
Og socialdemokraterne skal finde på en kampagne,
der forhindrer nazisterne i at vinde magten.
AMOR I DET BRUNE HUS
RÖHM INSPICERER SA-PARADE
Socialdemokratiske journalister får fingre i kopier
af Röhms breve til dr. Heimsoth
og trykker det de kalder "Ernst Röhms kærlighedsbreve."
"Afsløringer om Hitlers hovedlejesvend."
"Welt am Sonntag trykker et brev fra Oberstløjtnant Röhm…"
En enorm skandale opstår.
Socialdemokraterne tror, at de er inde på noget
der vil hjælpe med at vinde vælgerne tilbage.
I marts 1932, da skandalen afsløres,
får Hitler 30% af stemmerne i præsidentvalget,
hvilket er meget.
I juli 1932, efter skandalen har raset i et par måneder,
får han 37% af stemmerne.
Så det virkede ikke.
Det er en forfejlet politisk taktik.
Samme køn!
Er du Röhm,
da dette trykkes i aviserne, så er du nok skrækslagen.
Da det ingen effekt har
og partiet stadig har kurs mod denne valgsejr,
føler du dig retfærdiggjort.
Og vigtigere endnu så føler du dig uovervindelig.
Tyskere, blodsbrødre…
Blodssøstre…
Den 30. januar,
blev terningerne kastet i Tyskland.
Og jeg tror ikke
at de, der lo før, ler nu!
Sieg!
Heil!
-Sieg! -Heil!
Den 30. januar 1933 udnævnes Hitler til rigskansler.
RIGSKANSLER HITLER!
Hitler bliver leder for sit totalitære regime.
I nationalsocialismens ideologi,
eksisterer den individuelle livsstil ikke.
Alt underordnes en højere ideologi.
Ethvert individ i dette "Folkefællesskab"
skal underordne sig dette højere formål.
Nazisterne går højt op i
ideer om race-, social- og seksuel sundhed og renhed.
Det betyder, at der skal undfanges racerene og sunde børn.
Alt der forhindrer folketilvæksten
er skidt og en trussel mod landet.
Kort før magtovertagelsen lukkes Eldorado.
Uden et farvel eller afslutning.
Og queersamfundet mister et af sine vigtigste mødesteder.
Mange af folkene, der arbejdede på Eldorado
mistede en masse beskyttelse
såvel som jobmuligheder.
Og for at føje spot til skade
laves Eldorados facade om til reklameplads for nazisterne.
ELDORADO HER ER DET I ORDEN!
STEM HITLER - LISTE 1
Folks blod er nok isnet
da de så, at man kunne gå så langt i den helt modsatte retning
på samme bygning.
Eldorado er lukket
og alle de sociale fristeder, der er spiret frem de sidste ti år,
forsvinder øjeblikkeligt.
Folk er stadig queer, men har ikke de samme steder
hvor de kan mødes.
De er nødt til at mødes i smug nu.
I 1933 ændrer Gottfrieds og Manasses liv sig også grundlæggende.
Manasse mister hurtigt alle sine teaterjobs
for som jøde må han ikke arbejde på teateret.
Han indser tidligt, at han ikke er sikker i Tyskland.
Det er klart for alle, at forholdene forværres.
Forholdet formørkes af spørgsmålet:
Hvordan kan Manasse slippe ud af Tyskland?
Men Gottfried vil spille tennis.
Og skal han spille for Nazityskland for at gøre det,
så er det sådan.
Presset vokser. Han har en affære med en homoseksuel jøde.
Men på samme tid vokser hans popularitet også.
Nationalt, såvel om internationalt.
Gottfried tror måske, at så længe han vinder kampe,
så kan regimet ikke skade ham.
Med Cramms valg om at spille for Tyskland var der intet andet valg.
Selv om nazisterne tog magten allerede i 1933,
så var Charlotte og Toni stadig trygge ved at gå ud,
og vise sig på gaderne,
og få taget fotos
og selv ved at tale åbent om dem selv til en journalist.
Alt virker normalt. Du kunne stadig besøge Instituttet…
Charlotte er dybt involveret med Hirschfeld og hans omgangskreds.
Hun rådgiver nye transpersoner
der ikke engang kan vælge kjoler.
Hun skaffer folk adgang til boliger.
Charlotte og Toni lever endelig livet
og er ikke under behandling.
Imens er Magnus Hirschfeld på verdensturne.
Selv om han ikke kan vise sig offentligt i Tyskland,
så hyldes han stadig internationalt.
Han er berygtet
for at være jøden, der gør Tyskland kvindeligt
og forfører de unge ind i homoseksualitet.
Så han er folkefjende nummer et.
Charlotte og Toni mærker presset.
De beslutter sig for at forlade Instituttet.
De flytter ind i en ussel etværelses lejlighed andetsteds i Berlin.
Disse to kvinder udvikler så stærke følelser for hinanden
at Toni konverterer til jødedom.
Det er svært at tro
at nogen konverterer til jødedommen på den tid
medmindre de virkelig elsker deres partner.
Efter de er rejst angribes Instituttet.
Om morgenen den 6. maj, 1933,
hærger en gruppe nazistuderende Instituttet.
De unge hiver alt ned fra hylderne, de smider blæk på forskningspapirer.
De ødelægger biblioteket og lokalerne.
Det omfatter små 20.000 bøger.
De tager fotos af sig selv
mens de hånligt udsletter alt, som Magnus Hirschfeld har opbygget.
Det må være en af de værste oplevelser i Hirschfelds liv.
Hirschfeld er ikke på Instituttet, da det angribes.
Han er i Paris.
Der er stadig ansatte på Instituttet, da angrebet sker,
som Dorchen Richter.
Instituttet var hendes hjem, og det blev udslettet.
Så vidt vi ved, blev hun måske udslettet med det.
Til flammerne overgiver jeg værkerne af Heinrich Mann,
Ernst Glaeser, Erich Kästner.
Til flammerne overgiver jeg værkerne fra Sigmund Freuds skole.
Fire dage senere, ved den berygtede bogafbrænding,
brændes bøger fra Instituttet på Opernplatz.
Der er endda et foto
af en af Hirschfelds buster, der bæres til flammerne.
Disse fotos…
er forfærdende at se på for mig.
For de arbejder aktivt på at udslette alle beviser på
at queer- og transpersoner findes.
Da nazisterne har magten,
forsvinder en masse af mulighederne
der fandtes i Tyskland for kønsudtrykkelse,
og for at lege med køn.
Kvinder hører til i hjemmene.
De skal føde børn for fædrelandet.
Og mænd skal legemliggøre maskulin virilitet
og være i stand til at gå i krig.
Så den eksperimentelle, spraglede og tolerante periode er nu slut.
Og er blevet erstattet med meget strenge kønsroller.
I september 1933 skal Karl Ernst,
der er en af Röhms topfolk
som han traf i natklubberne,
pludselig giftes med en kvinde.
Forloverne ved brylluppet er Röhm og Hermann Göring,
der er Hitlers indenrigsminister.
De går til alteret bag bruden og gommen,
flankeret af SA-officerer.
Man kan se, hvorfor det er strategisk vigtigt for Röhm
at skabe stor ståhej
og få en vigtig SA-officer som Karl Ernst til at ægte en kvinde,
for at sige: "Nej. Det er løse rygter,
for disse paramilitære har intet at gøre med beskidt og uren homoseksualitet."
I januar 1934
modtager Röhm et varmt personligt brev fra Hitler.
"Jeg vil takke dig, min kære Ernst Röhm,
for dine uvurderlige tjenester
og forsikre dig om, hvor taknemmelig jeg er
over at kalde mænd som dig mine venner og kampfæller."
"Med sandt venskab og agtelse. Din Adolf Hitler."
Efter dette brev er Röhm selvsikker nok til åbent at forlange,
at han bliver forsvarsminister.
Og på en sådan måde
at man tager den 100.000 mand stærke tyske hær
og lægger den under SA og stiller alt det til hans rådighed.
I starten af 1934,
nåede SA sit højeste medlemstal
på cirka 4,5 millioner medlemmer.
Det er noget, der skaber problemer for Hitler.
Og ideen om Röhm som chef for militæret
forfærder de konservative kræfter i den tyske hær
der muliggjorde og føjede nazisternes magtovertagelse,
men som ikke ville miste deres titler,
og roller i hierarkiet.
Så det skulle stoppes.
For Heinrich Himmler er øjeblikket kommet
til at føre sit SS ud af skyggen af Ernst Röhm og SA
og udvide sin egen magt.
Röhms modstandere i nazistbevægelsen, som Himmler,
spreder rygter om, at Röhm planlægger at overtage magten,
afsætte Hitler og forfølge sin egen revolution.
De får overbevist Hitler om
at truslen er overhængende og kræver handling.
Og Röhms seksualitet blev et redskab, de kunne bruge til at stoppe ham med.
Det er sommeren 1934.
Hitler inviterer Röhm og de andre SA-topfolk
på en velfortjent ferie ved Tegernsee i Bayern.
Og de hygger sig kongeligt disse sommerdage.
Så man kan se, at Röhm ikke er ved søen
for at planlægge et kup.
Han tror det er en ferie.
Det er tidlig morgen den 30. juni, 1934.
Ernst Röhm sover på sit hotelværelse.
Men Hitler og Goebbels er på vej til Bayern.
Så Hitler opsøger straks hotellet ved Tegernsee.
Sammen med SS-tropper
trænger han personligt ind i Röhms soveværelse.
I værelset anklager han Röhm for forræderi.
-Få tøj på! -Ud!
Her er Röhm måske forvirret,
og tror, at det er en misforståelse.
Mange af de andre SA-topfolk og Röhm anholdes
og bringes til Stadelheim-fængslet i München.
Seks af mændene skydes straks.
To dage senere beslutter Hitler
at tilbyde Röhm chancen for selvmord.
Röhms svar var:
"Skal jeg dræbes, så lad Adolf gøre det selv."
Og da Röhm afviser selvmord,
skydes han af to SS-officerer.
Den 30. juni og de næste to dage,
skydes endnu 90
og små 1.000 anholdes.
Blandt dem er ikke kun Ernst Röhm og nogle af hans SA-folk
men også politiske modstandere og parlamentsmedlemmer.
Det første statssanktionerede massemord, regimet udfører.
KAPTAJN RÖHM HENRETTET
FLERE END 30 SAMMENSVORNE DØDE
Folk fik at vide
at alle disse mennesker planlagde et kup mod Hitler,
men det var ikke nødvendigvis noget, som folk troede på.
Hitler retfærdiggjorde drabene
med at det seksuelle forfald i SA var tiltaget så meget
at de skadede nationalsocialismens ry.
DE HOMOSEKSUELLES BRUNE HUS
Hitler siger i en tale, og jeg citerer:
"Enhver mor skal kunne tilbyde sin søn til SA,
og Hitlerjugend
uden at frygte, at han bliver moralsk eller seksuelt fordærvet."
"Jeg vil se mænd som SA-officerer og ikke afskyelige aber."
Det var en kæmpeskandale.
Det var i alle aviser. På forsiden.
Jeg gav ordren om at skyde de skyldige for dette forræderi.
Og jeg gav også ordren om
at forhindre svulsterne i at forgifte vores indre brønd.
Jeg har hørt det i radioen,
for jeg kan tydeligt huske det øjeblik
hvor jeg indså, hvad der skete.
Og det var skræmmende,
uanset om du var homoseksuel eller ej.
Skræmmende som menneske. Det kunne være sket for enhver.
Og det viste Hitlers sande ansigt.
At SS var hovedkraften bag drabene på SA,
gjorde at Himmler igen viste sin loyalitet til Hitler.
Og Hitler takker ham for den ved at opfylde Himmlers ønske
og adskille SS fra SA.
SS er nu direkte underlagt Hitler.
Det er, hvad Heinrich Himmler hele tiden har ønsket.
Dette baner vejen for Himmlers succes og karriere.
Efter Röhm-drabene
overtager han politiet i alle de tyske delstater.
Og ender som chef for Tysklands politi
og rigsfører for SS og Gestapo i en og samme person.
Heinrich Himmler er bannerfører for kampen mod homoseksualitet.
Hans mål er at udslette homoseksualitet.
"Homoseksualitet ødelægger ethvert fremskridt
og skader statens grundvold.
For kun et folk med mange børn
har retten til verdensmagt og -herredømme.
Homoseksualitet skal bekæmpes med alle midler,
ellers er det enden på Tyskland og enden på den tyske verden."
Vi er revolutionens sværd.
Den eneste uskadelige fjende…
Er en fjende, der er død og udslettet.
De lyserøde lister
falder nu ikke kun i hænderne på det tyske politi.
Men også i Gestapos.
Der er en stor bølge af retsforfølgelser og domme.
Mænd tiltales direkte efter paragraf 175.
Men transpersoner og lesbiske forfølges også af naziregimet
dog mere indirekte og kringlet.
De kunne rammes ved at blive kaldt asociale
eller upassende for folkefællesskabet.
Mange blev overraskede over
hvor hurtigt politiet skred ind.
Hvor hurtigt du endte for retten.
Og de vidste ikke, hvad de skulle stille op.
De har adressebøger,
der pludselig bruges som bevis i retten.
Stikkeri opmuntres kraftigt, og den tyske befolkning leverer.
Naboer holder øje med, at du får gæster.
At du trækker soveværelsesgardinerne for.
Naboer melder kvinder, der går i bukser og ser lesbiske ud.
Man beder politiet om at fjerne disse individer
der ikke længere tolereres i det nationalsocialistiske Tyskland.
Mellem 1933 og 1936,
prøver Manasse at finde en måde
at leve uden for Tyskland.
Og de prøver at mødes, enten i Berlin
eller byer, hvor Gottfried spiller tennis,
så de kan blive ved at ses.
Det har været udmattende og deprimerende.
Det er ung kærlighed.
Denne lethed skifter hurtigt til meget presserende spørgsmål om:
"Hvordan slipper jeg ud? Og holder mig sikker?"
De har et sidste møde,
der bliver deres sidste nat sammen i mange år.
Gottfried overfører præmiepenge til Manasse,
fra sine turneringssejre.
Det gør Manasse i stand til at emigrere i starten af 1936 til Palæstina,
hvor han er i sikkerhed.
Samme år mister han Lisa, som søger om skilsmisse.
Og vi ved fra hendes senere breve, at hun fortrød dette skridt.
Men hun er overbevist om
at hun ikke kan måle sig med kærligheden
som Gottfried nærer for tennis.
Skulle hun fortsætte sit liv med ham,
skulle hun opgive alt, der var vigtigt for hende.
For der er knapt plads til hende.
En af de største tenniskampe i Gottfried von Cramms karriere
er Davis Cup i 1937 på Wimbledon.
Mod sin amerikanske rival Donald Budge.
Gottfried er en af de mest populære sportsfolk i verden på denne tid.
Naziregimet forventer, at deres tyske tennisspiller vinder.
Der er 15.000 tilskuere, blandt andet selveste dronning Mary
og verdenspressen er til stede.
Det er aldrig sket før.
Kampen huskes stadig
som en af tidernes største tenniskampe.
Donald Budge fortæller en anekdote
om at Gottfried fik en opringning lige inden kampen,
fra Hitler,
der truede med, at hvis han ikke vandt kampen,
kunne han ikke beskytte ham.
Wimbledonfinalerne,
hvor mesterskabskampen for mænd
står mellem Baron von Cramm, det tyske Davis Cup-es,
og Californiens Donald Budge,
Wimbledonmester og årets uovervindelige yankee.
Budge nærmest.
Deuce.
Der spilles en kamp, hvor Gottfried ser ud
som om han vinder.
Fordel Cramm.
Stille, tak.
Budge på fjerneste banehalvdel.
Og til sidst, i femte sæt, taber han med 8-6
og gør det, som han er blevet kendt for.
Han hylder vinderen.
Kære Don, jeg vil lykønske dig med dit fabelagtige spil.
Du fortjener at vinde alverdens mesterskaber nu.
Men jeg vil prøve at forhindre det.
Du er en stor sportsmand.
Det er pænt sagt, kære Donald. Mange tak.
Det henrykkede publikum, og alle forstod
at denne spiller,
der spillede for Nazityskland, ikke var synonym med Nazityskland.
Det førte til spørgsmålet:
Tjener han stadig regimet?
Efter nederlaget drager Gottfried på verdensturne,
og flyver fra den ene tennisturnering til den næste.
På en pressekonference bliver han spurgt
hvad hans mening er om jødeforfølgelsen i Tyskland.
Han siger klart, at han ikke bifalder det.
Han lægger ikke skjul på sin modvilje mod nationalsocialismen.
Han bringer sig selv mere og mere i fare.
DET FRIE TYSKE ØSTRIG BYDER VELKOMMEN
ÉT FOLK, ÉT RIGE, ÉN FØRER
Østrigerne er blevet nazister på én nat.
400.000 på Heldenplatz
hylder ham.
Som fører og kansler for den tyske nation og rige,
forkynder jeg nu
mit hjemlands indlemmelse i det tyske rige.
Heil! Heil!
JØDER ER KRIMINELLE
Gik du på gaderne, så var byen fuld af de plakater.
"Ikke for jøder."
De hang alle vegne.
IKKE-ARISK FORRETNING HERZMANSKY ER ARISK IGEN
Men jeg gik stadig ud.
Og travede rundt i byen.
Pludselig ser jeg en folkemængde.
Der er min tante Gretel på sine knæ,
med en tandbørste og bliver tvunget til at rengøre fortovet.
JØDE
Dagen efter Hitlers ankomst fik vi et brev i en blå kuvert.
"Kære Walter,
efter du besøgte mig er alt blevet forfærdeligt i Budapest.
Du ville ikke genkende den.
Og jeg hører frygtelige ting fra Wien."
"Hvordan går det? Er du i sikkerhed?
Mine forældre må opgive forretningen, selv om vi konverterede.
De prøver at rejse udenlands,
men vi har ingen slægtninge eller nære venner,
andre end dig.
Nazisterne er alle vegne, og jeg er meget bange.
Kan du hjælpe os?"
"Hvad vil du gøre?
Rejser du, så tag mig med og skriv hurtigt. Din Lumpi."
Det var et desperat brev.
Men jeg svarede aldrig
for vi stod allerede
i en meget farlig situation i Wien, da det ankom.
Den nat
kom de klokken to om natten
og hentede min far.
Og førte ham til Dachau.
Det var forfærdeligt. Hvordan kunne jeg have hjulpet ham?
Ja…
Det var enden på Lumpi for mig.
Velsignet er Du, Herre vor Gud, hersker over universet.
Der har velsignet os med Hans gode gerninger,
og som befalede os at tænde et lys for Sabbatten.
Om natten mellem den 9. og 10. november, 1938,
foregik "Novemberpogromerne" i hele riget.
I lang tid var den kendt som "Krystalnatten."
Denne nat brændte synagoger
og jødiske forretninger i hele Tyskland.
Beboelsesejendomme bliver også udplyndret og ødelagt.
Mange jøder anholdes og føres til koncentrationslejre.
Det må være en utrolig anspændt tid for Charlotte og Toni.
De beslutter sig for at flygte til Tjekkoslovakiet
hvor de tror, at der er sikrere.
Indtil videre.
Det er en bidende kold marts
da Gottfried vender hjem fra sin verdensturne på seks måneder.
På sin første aften hjemme
spiser han middag med sin mor og brødre.
Vi fik middag i Brüggen,
hvor alle var samlet
og pludselig: Bank, bank, bank på Himlens port.
Bedste gik ud og kom tilbage helt bleg og sagde:
"Gottfried, du skal komme ud."
Der stod to Gestapo-folk, og de anholdt ham straks.
Han sad i fængslet.
Anholdelsen er nærmest teatralsk.
De kunne have sendt et brev om at møde op på politistationen.
Men det er med vilje, at naziregimet vil foretage dette meget offentligt.
ANHOLDT I TYSKLAND BARON GOTTFRIED VON CRAMM
Den 14. maj, 1938,
idømmes Gottfried et års fængsel for at overtræde paragraf 175.
Grunden er hans femårige forhold til Manasse Herbst.
"En skærpende omstændighed var
at tiltalte bedrev homoseksuel aktivitet
kort tid efter sit ægteskab."
"Det alvorligste var, at den tiltalte,
med sin position i tysk sport
og med sit verdenskendte navn, ikke tøvede med
at have homoseksuelt samleje med en jøde."
Det er heldigt, at Manasse Herbst
på dette tidspunkt var ude af Tyskland.
Ellers havde han ikke overlevet.
I det Tredje Riges levetid menes det, at 100.000 mænd
blev tiltalt efter de tyske love.
50.000, anslår man, blev dømt.
Et sted mellem 5.000 og 15.000 omkom i koncentrationslejre.
Koncentrationslejre
var et af nazisternes undertrykkelsesredskaber fra starten.
Indsatte dømt for homoseksualitet
får særlig brutal behandling.
De får ikke meget hjælp fra de andre fanger.
EMBLEMER FOR INDSATTE I KZ-LEJRE
Homoseksuelle bærer lyserød trekant.
JEHOVAS VIDNER, HOMOSEKSUELLE, ANTISOCIALE
De udfører tvangsarbejde under de værste og mest forfærdelige forhold.
Maden er skrækkelig,
og mange fanger dør under de forfærdelige forhold.
Nogle fanger misbruges til medicinske eksperimenter,
som alle ikke overlever.
Man kan også blive kastreret
mod tilbuddet eller løftet om
at man så får lov til at forlade koncentrationslejren.
Men vi ved fra forskellige dokumenter, at mange trods det ikke løslades.
Mange af fangerne beskyldt for homoseksualitet,
tit på basis af stikkere, overlever ikke lejrene.
Retsforfølgelserne toppede mellem 1937 og 1939.
Lige inden Hitler starter krigen mod Europa.
Det er ikke som folkemordet på jøderne.
Nazisterne mener ikke, at de bør dræbe alle homoseksuelle.
Men de vil eliminere homoseksualitet.
I 1941 overdrager Hitler ansvaret for
den såkaldte "endelige løsning for jøderne" til Heinrich Himmler.
Så Heinrich Himmler får ordre om
at udrydde alle tyske og europæiske jøder.
I Tjekkoslovakiet kommer fremmedpolitiet efter Charlotte.
Hun anholdes
mens Charlotte og Toni fejrer deres tiårsjubilæum.
Og hun er ved at blive sendt i koncentrationslejr.
Toni går i panik. Hun opsøger det schweiziske konsulat.
Og informerer myndighederne om, at Charlotte er amerikaner.
Så Charlotte bliver sat på et skib og sendt til New York.
Fordi Toni var rådsnar og så, hvordan hun kunne undslippe,
ellers var hun endt i en udryddelseslejr.
Det adskiller dem resten af deres liv.
De ser aldrig hinanden igen.
1945 AFSLUTNINGEN PÅ KRIGEN
Jeg har søgt efter Lumpi hele mit liv.
Jeg ville vide, hvor han er. Hvad der skete med ham.
ARBEJDSLEJR HARKA, UNGARN 1946
Det er først nu, at jeg har set disse billeder.
Først nu er alt afsløret.
Han var i en arbejdslejr og sultede ihjel.
Det var en frygtelig ting. For mig… at han døde sådan.
Det fortjente han ikke.
OFRE FOR HARKA
Forfærdeligt.
Hvad ser jeg?
Denne store sten på fotoet, hvorpå hans navn står,
"Fülöp Loránt", 24 år eller 25.
Som de siger i Wien, der er for meget at verkiefeln.
Det er det, man ikke kan forlige sig med, hvis man ikke kan verkiefeln.
Ja.
Jeg er glad, hvis jeg kunne bidrage lidt til
at Lumpi huskes.
Ikke at vide hvad der skete med en elsket
er desværre ret typisk for mange jødiske ofre,
hvor vi kun sent eller aldrig hører om
hvor de blev myrdet.
Homoseksuelle overlevende vil dele deres historie, men kan ikke.
Det er for farligt.
Efter 1945
blev nazisternes forfølgelse af homoseksuelle
ikke set som uretfærdig.
Vesttyskland overtager nazisternes paragraf 175.
Samfundet ser dem som kriminelle og perverse.
Familier tier. Historikere stiller ikke spørgsmål.
Forfølgelsen fortsætter.
RETSSAG MOD GOTTFRIED VON CRAMM
I 1951 prøver Gottfried, som mange andre homoseksuelle mænd,
at få sin dom under paragraf 175
slettet fra sin straffeattest.
Ellers kan han ikke få et visa og deltage i turneringer i USA,
Storbritannien eller Frankrig.
Der afholdes retsmøde,
og Manasse Herbst vender tilbage til Tyskland igen
for første gang i 1951.
Så han vender tilbage til landet, der helst så ham død.
Og dette er den første genforening mellem Gottfried og Manasse.
Lisa udspørges også.
Hun bekræfter forholdet mellem Manasse og Gottfried.
Et øjeblik genforenes de frygtløst med friheden
som de levede under i 1920'erne.
Og dette i de konservative 1950'ere. I en tysk retssal.
Som andre homoseksuelle nægtes Gottfried oprejsning.
Han får ikke et visa til de vigtigste tennisturneringer.
Han vinder andre i lande, hvor han får lov til at spille,
men han får ikke lov til at deltage i de vigtigste
fordi han stadig er kriminel ifølge den nazistiske paragraf 175.
Jeg emigrerede til USA
og har levet lykkeligt her siden 1939.
Jeg blev komponist og har skrevet musik hele mit liv.
Jeg mødte en, i 1959 var det vist.
Han hedder Howard Myers.
Tak.
Jeg aner ikke, hvorfor du køber sådan en kæmpe kop kaffe.
Sandheden er, at vi var skamløse.
Vi følte ingen skam.
Vi tog til middage med seks gifte par og så os.
Jeg var ikke skamløs, for jeg tvivlede aldrig på
at jeg kan gøre det, som jeg sætter mig for.
Walter levede for mig.
Han gjorde alt for mig i vores første tiår,
da vi var yngre.
Og nu er han 100 år gammel,
og det er kun de sidste 15 år
at jeg har skullet gøre ting for ham.
Der står: "Byen West Hollywood, ægteskabslicens."
"Dette bekræfter, at Walter Arlen og Howard Myers
blev lovformeligt viet den anden dag i juli 2013."
Det forandrede intet.
Det var bare en stille glæde.
Han havde ikke nogen at skændes med uden mig.
Charlotte tilbringer resten af sit liv i Brooklyn.
Hun bliver skuespiller.
Men selv om hun er adskilt fra Toni,
skaber hun nye venskaber i kunstnerkredse.
Og mange aner ikke, at hun var trans.
Hun fik endda sine amerikanske papirer
til at bekræfte, at hun var en kvinde med et feminint navn.
Det var vigtigt for hende
da det bekræftede hendes legitime kvindelige identitet.
Jeg tænker på, hvordan jeg ville reagere.
Skal jeg flygte? Og hvorhen?
Efter krigen kan Toni vende tilbage til Berlin
hvor hun lever resten af livet som maler og kunstner.
Vi kan se denne periode i 1920'erne, for 100 år siden,
som et skoleeksempel på, hvor skrøbelige nogle af de friheder er.
Selv i dag med fremskridt
inden for queer- og selv transrettigheder,
så kan disse friheder tages fra dig.
ELDORADO HER ER DET I ORDEN!
SPISEKAMMER ELDORADO
På Eldorados sidste placering ligger nu et fornemt økologisk supermarked.
Du kan besøge stedet, hvor folk så dragshows
og købe dyre avocadoer.
Jeg tror, at queer Berlin i dag måtte genopfinde sig selv totalt.
Og at det lykkedes ret godt.
Når du ser, hvordan queerlivet trives i Berlin i dag
og hvor mangfoldigt det er blevet.
Men er der kontinuitet? Det synes jeg ikke.
Vi vidste intet
om forfølgelserne af homoseksuelle i meget lang tid.
Og derfor er dagens queere Berlin…
helt sikkert ikke en…
fortsættelse af 1920'erne.
Det er gået tabt.
Ingen navne. Ingen minder. Intet.
Efter krigen retsforfulgte Vesttyskland mere end 100.000 mænd som homoseksuelle.
Flere end 50.000 fik fængselsstraffe.
Nazisternes version af paragraf 175 blev først ændret i 1969
og bortfaldt først helt i 1994.
Walter Arlen komponerede 68 stykker,
som han siger det indeholder "hans minder".
Hans musik blev først alment kendt i 2008,
takket være partneren Howard Myers.
Walter og Howard lever lykkeligt i deres hjem,
få karreer fra Stillehavet.
Tekster af: Mikael Seierup