Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PODLE ROMÁNU ELENA TO VÍ OD CLAUDIE PIÑEIRO
ELENA TO VÍ
No tak.
Pomoz mi, mami.
Přijdeš pozdě. Čekají na tebe.
Já tam nechci.
Bude se ti to líbit. Zase budeš krásná.
Mimí říkala, že ti dá masáž hlavy. To ty ráda.
A že ti dá masku na vlasy, až ti je obarví.
Je to nutný, Rito?
Vadí mi jen nehet na noze. Můžeš mi ho ustřihnout.
Jo, to bych mohla.
Je to trochu nechutný, ale můžu to udělat.
Ale nebudu tě ani stříhat, ani barvit.
Nechci to pak uklízet.
Minule jsem dostávala barvu z dlaždiček dva dny.
Vzala jsem prášky?
Jo.
Tak pojď.
Vstáváme.
Raz, dva a…
Co se děje?
- Co je? - Já nevím.
Ten prášek ještě nezabral?
Vzala sis ho před 20 minutama.
Proč to řešíš? Nikdo mě neuvidí.
Koukej.
Vidíš to, co já?
Vidíš to, mami?
Vzala jsi mi šátek?
Rito!
Jdeme?
- Tak šup. - Nech mě.
Hej!
Jezdí jako šílenci.
Jo, přesně tak.
Jasně.
Tak zatím.
Ahoj!
- Jak se máš, Rito? - Ahoj.
Eleno.
- Je tvoje. - Ahoj, zlato.
Neboj se. Bude se tu mít jako v bavlnce.
Nezlob, jo?
Pak mi zavolej.
Fajn.
Posadím vás sem.
Nespěchejte.
Budu mít další vnouče!
Gratuluju! Kdy se to narodí?
Bude rodit za tři měsíce.
No… znáš mou snachu.
Umíte si představit, až z nás děti udělají babičky?
Dceři je 43.
No a?
- Nemůže ze mě udělat babičku. - No tak, Eleno. To je nesmysl.
Ve zprávách ukazovali ženu, co porodila v 65.
Tolik je mně.
Co čeká Elenu teď?
- Depilace obličeje. - Fajn.
Řekněte, kdyby to moc pálilo.
Pame, jak to, že tu ta paní pořád je?
Měla ji vyzvednout dcera.
- Můžeme? - Jo.
Čau, Mimí. Uvidíme se zítra.
Ahoj.
Ahoj, Mimí. Zase zítra.
Měj se.
Rito, máma už je hotová.
Už jsi na cestě?
Ozvi se.
Za chvíli zavíráme.
- Čau, zlato! - Ahoj, lásko.
- Jak je? - Dobrý. Co ty?
Dobrý. Jsi celej mokrej.
Hrozně tam leje.
Odvezeme Elenu domů?
No jasně.
Dojdu zhasnout.
Nebojte, Eleno. Vaše dcera se určitě jen někde zdržela.
SALON PABLO
Už jdu!
Dobrý večer.
Bydlí tu Rita Alonsová?
Co se stalo? Kde je?
Máte doma manžela?
Je to moje dcera.
Jste tu sama?
Budete muset jet s námi.
Jo, já vím. Uděláme to tak.
Jo, řeknu jim to.
Je to vaše dcera?
Jasně. Proberu to s koronerem.
Rita Elena Alonsová. Je to vaše dcera?
Ano.
Fajn, díky.
Pane doktore, prokurátor vzkazuje, že pokud jste si jistý, není třeba.
Řekněte, že jsem. Zapíšu, že zemřela na udušení.
Fajn. Díky, pane doktore.
Promiňte.
Koroner má dost důkazů, aby tělo vydal bez pitvy.
Máme zavolat do pohřebního ústavu?
Jak to, že nebude pitva?
Jen abychom si ušetřili papírování.
Smrt mé dcery není jen papírování.
- Několik dní potrvá, než ji převezeme. - Chci vědět, kdo jí to udělal.
- Kde bude? - Necháme si ji tady, dokud neskončíme.
Proveďte pitvu.
POHŘEBNÍ ÚSTAV
VZPOMÍNÁME S.R.O.
Mám jí je dát pod ruce, aby byly vidět?
Poslal je její přítel.
Co chcete ukazovat? Levnější kytky nesehnal.
Ukažte, ať vám vlasy nelezou do obličeje.
- Chce to odvahu, ne? - Panebože.
Elena je teď tak osamělá.
- Chudák malá. - Nechala ji na všechno samotnou.
Nech mě, mami.
- Vezmi si to, zlato. - Ne.
No tak, pomůže ti to.
Eleno, nechcete napít vody?
- Ne, díky. - Přinesu vám ji.
Eleno.
Bydlíme kousek od sebe. Zavolejte, kdybyste něco potřebovala.
Je to hrozná tragédie.
Vy víte, co se stalo?
Jak ji vůbec napadlo udělat něco takovýho?
Obchodem vám projde spousta lidí.
A lidi mluví.
Umíte poslouchat.
Pomůžete mi?
Eleno, dovolíte mi se pomodlit za Ritinu duši?
Rita by určitě chtěla.
Pomodlíme se.
Ve jménu Otce, Syna a Ducha svatého. Amen.
Pane náš, nebeský Otče, Bože všemocný a věčný,
svěřujeme ti duši tvé dcery Rity.
Prosíme tě, abys odpustil její hříchy
ve své nekonečné milosti.
Lidem, které na této Zemi po sobě zanechala,
zvláště její matce Eleně, dodej prosím sílu vyrovnat se…
No tak.
- Její obličej… - Neumíte se chovat.
Po smrti je hezčí než zaživa.
Nechodila Rita s otcem Juanem?
To si piš.
POMERANČOVÝ DŽUS
Tak pojď.
Mami!
Mami?
Mami!
Nech toho. Zvládnu to sama.
- Půjč mi ho. - Ten je můj.
Je pro mě. Máš vlastní.
Můj je mokrej.
V tvým věku jsem po týhle cestě běhala.
Už dávno nejsi v mým věku.
Ty taky ne.
Poskytujeme sociální služby.
Nezapomenu, co všechno děláš.
Eleno. Pojďte dál.
Už je tu potřetí.
Jasně. Zavolej ji.
Šla jste k soudu?
Jsou k ničemu.
Jo, to všichni víme.
Jaký další důkazy potřebujou?
Mají tucet svědků.
Každýho, kdo byl ten den v kostele na mši.
Není možný, že ji nikdo neviděl.
Nezabila se.
Okopírujte si to.
A vraťte mi to. Neztraťte to.
Co to děláte?
Běžný postup. Dneska to děláme takhle.
Necháte si Ritin diář v telefonu? Prokažte jí trochu úcty!
Poslyšte, Eleno, už jsem vám to říkal.
Nemůžu vyšetřovat, když je případ uzavřený.
Tak ho neberte sem.
Běžte do kostela. Promluvte s knězem.
- Myslíte, že to byl otec Juan? - Sloužil mši
s mou mrtvou dcerou ve zvonici.
Nic neřekl.
To je zatajování.
Židle a lano byly v kostele.
Židle je docela běžná věc.
Viděl ji naposledy.
A nikdo ho nevyslýchá.
Zatajování a nabádání.
- Mám podat trestní oznámení? - Ne.
Ne, Eleno.
Uklidněte se. Uvidím, co se dá dělat.
Proč se nezeptáte jejích kamarádů?
Promluvte s jejím nejbližším okolím.
Žádný neměla.
Pablo Almada.
Tvrdí, že prováděl audit a že nic neví.
Co je to za chlapa, když neví nic o svý partnerce?
No…
nemůžete být jediná, kdo vaši dceru znal.
- Okopírujete si ho, nebo ho odnesu? - Nechte ho tu.
Eleno!
Eleno?
Pablo, nepoznala jsem tě.
Máš nový boty?
Máma mi je dala k narozeninám.
Vložil jsem vám důchod na účet.
Kdo to autorizoval?
Byla to laskavost vzhledem k vaší situaci.
Jaký situaci?
Když mi dáte plnou moc, nebudete to muset každý měsíc řešit.
Odkdy tě zajímá, co já řeším?
Vždycky mi na vás záleželo.
Vím, že jsem se měl zastavit, ale nešlo to.
Strašně mi chybí.
Stesk nestačí.
Co můžeme dělat?
Cokoli, co tě uklidní.
- Mám jít s váma? - Ne, není třeba.
Buenos Aires zaplavují přemnožení brouci Diloboderus abderus.
Tento druh se může zdát neškodný,
ale ve velkém počtu
má jeho přítomnost dopad na místní biodiverzitu.
Drobný hmyz způsobil nenapravitelné škody v parcích a…
Nechť je tvůj život krásný.
Nechť tě potká samé štěstí.
Nechť sníš a sníš. A dokud žiješ,
nechť se ti všechny sny splní.
No tak, mami, foukej. Pálí mě prsty!
Počkej.
Musím si něco přát.
Na to já nevěřím.
Honem!
Ještě jednou!
Víc!
Ještě víc!
Tady je oslavenkyně!
Margo! Pojď sem!
Prašťte ji!
Marga!
Tady, ber!
Do ní!
Vstávej!
Bude oslava?
Eleno.
Moc ráda vás vidím.
- Dobrý den. - Chtěla jsem vám zavolat.
Proč? Máte nějaké novinky?
To ne.
Studenti vyrobili pamětní desku a umístíme ji
k Ritinu růžovému keři.
Jakému keři?
Zasadila ho vedle sochy Panny Marie. Zrovna kvete.
Byla rozená zahradnice.
Doma sotva zalila kytky.
Bude to jen prostý obřad s námi učiteli,
ale možná byste mohla pozvat její přátele.
Nebo bývalé spolužáky?
Isabel.
A příjmením?
Isabel Herrerová.
To je pravda.
Prý je teď právnička. Jako její otec.
- Šla na vysokou? - Ano.
Nebojte. Zeptám se někoho na její číslo.
- Hlavní je, že přijdete vy. - Dobře.
Bude to příští středu hned před vyučováním.
- Můžu vás vyzvednout, jestli chcete. - Ne, díky.
To je Sacottiho dcera?
Promluvím si s ní.
Je to ještě dítě. Zadržte.
Že se tak nechová.
Všichni jsme tu Ritu měli rádi.
Už musím jít.
- Uvidíme se ve středu? - Ano.
Díky.
- No jasně. - Co?
Ne, jste blázni. To je blbost.
Dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm, devět, deset!
Sem přivezli tu maturantku, co otěhotněla.
- Kterou? - Její táta je voják.
Prý když potratíš, slyšíš pak pláč toho dítěte navždycky.
Rito! Nestůjte tam. Pokračujte.
Pojď.
Raz, dva, tři…
Tamhle jsou kluci. Jdeme.
Jdi sama.
- Určitě? - Jo.
Ty nepůjdeš za kamarády?
Nejsou moji kamarádi.
Dělá jim úkoly, tak ji mají rádi.
Který opisuje od tebe.
Proto jsi premiantka ty a ona až druhá.
Mami.
Tamhle je otec Juan. Nejspíš rozváží dary. Můžu mu pomoct?
Dlouho se s ním nezdržuj.
Na kněze se až moc usmívá.
- Nedělej zle, prosím. - Nedělám.
Nepotřebujete pomoct?
Ahoj, Rito. Jasně. Díky.
Dobrý den, Eleno.
PANNA
CHEMICKÉ ČIŠTĚNÍ
VESELÉ VÁNOCE PŘEJE ISABEL, JULIETA A JEJÍ PRARODIČE
Vypal!
Tak jdi.
No tak, ven!
Běž ven.
Ven. Šup. Dělej!
Buď venku.
Je k sežrání. Chci si ho nechat.
Zase?
Říkala jsem, ať mi kočky domů netaháš!
- Prosím. Je to kotě. - Je to toulavá kočka.
- Mají nemoci. - Našli jsme ho v našem domě.
Už to není váš dům. Říkala jsem, ať tam nechodíte.
- Postarám se o něj. Prosím. - Dej mi ho.
Nebudu ho pouštět ven. Zůstane na balkoně.
Nebude dělat bordel. Postarám se o něj.
- Nevyhazuj ho! - Dost!
Zavolej mámě, ať tě vyzvedne, nebo jdi na vlak.
Je to má kamarádka. Říkalas, že může zůstat přes víkend.
Není tvoje kamarádka.
Jezdí sem jen proto, aby mohla šukat svýho kluka.
Ty nejsou dcery.
Pamatuju si, jak je přinesla. Byly polité vínem. Vyčistili jsme je.
- To ne. Pletete se. - Vyloučeno.
Nepřeberu je.
A co tohle?
To měla v kapse u saka.
DOMOV DŮCHODCŮ
- Díky. - Není zač.
Nemáte jinou?
Slepte si ji.
Je to nakřivo.
Parťák to hned spraví.
- Hotovo? - Jo.
Co to je?
Věřil byste tomu? To je absurdní.
„Spravedlnost pro Ritu?“
- To jí nemůžeme dovolit. - Ta ženská je…
Asi bychom měli zavolat na radnici nebo tak…
To nemůže.
Tamhle je. Myslí si, že ji nevidím.
Musíme něco udělat, otče.
Při používání zredukuje jemný vrásky.
Funguje jako výplně kyselinou hyaluronovou.
Chvíli to vydrží, ale pak…
- Jdu tam. - Ne, já půjdu.
Dobrý den. S čím vám můžu pomoct?
Ten recept překračuje povolené množství.
Poproste lékaře, ať vám předepíše 30 tablet.
Beru čtyři denně. To sem musím za týden znovu?
Nemůžu vydat víc než jedno balení,
pokud nejde o chronické onemocnění.
Ale stojí tady, že potřebuje dvě balení.
Ano.
To vidím, ale nepíše se tam, že trpí chronickým onemocněním.
Ale Parkinson je nevyléčitelná nemoc.
Je to chronický stav.
Už vím. Mám tu další dva recepty.
Ty byste mohla vydat.
Ne. Nemůžu vydat dva recepty. To nejde.
Nemůžete udělat výjimku?
Podívejte na ni.
Dobrá, poslouchejte.
Požádejte doktora, aby na recept napsal „chronický stav“.
Musí to napsat osobně.
Osobně vám ubalím, jestli mi budete házet klacky pod nohy.
- Jen dělám svou práci. - Poslušnost neomlouvá.
Když vám nadřízený dá hloupý pokyn a vy se jím řídíte,
jste taky hloupá.
A abyste věděla, hloupost je taky nevyléčitelná.
I když to nestojí v receptu.
Váš recept.
Požádejte doktora o nápravu.
Nemůžete mi zakázat vstup na stanici.
Co když mě okradou?
Naštvala jste spoustu lidí. Ten transparent byla chyba.
Co jsem měla dělat?
Nadřízení nemají rádi kritiku.
Zvládnu to sama!
Klid, jen vám chci pomoct.
Možná to byl někdo cizí.
Prověřil jste hotel?
Pomozte mi.
Jaký cizinec by měl motiv?
Říkala jsem někdo cizí, ne cizinec.
Máte pravdu.
Jestli nemůžete vyslechnout malou Sacottiovou, protože je nezletilá,
vyslechněte její rodiče.
Podle mě to nebyla ona.
Ta holka…
mi počmárala dům nadávkama.
Ve škole Ritu přiváděla k šílenství.
Možná je nezletilá…
ale ubližuje lidem.
Ale nevraždí je.
Jinak by tu moc lidí nezbylo.
Už musím.
Inspektore.
Ten den pršelo.
Přihnala se bouřka.
Aby případ znovu otevřeli, budete potřebovat právníka.
Jak se máte, Eleno?
- Máte někoho na pomoc? - Nic nepotřebuju.
Existují hezký místa.
Nemusíte být důchodkyně.
Když předložíte potvrzení o invaliditě,
pojišťovna to za vás zaplatí.
- Chcete mě strčit do důchoďáku? - Ne, mami.
Sedni a poslechni si doktora.
Parkinson se nedá měřit krevním obrazem ani laboratorními testy.
Každý pacient je jiný.
Z toho, co vidím,
mohu potvrdit, že vaše matka trpí atypickým typem Parkinsonovy choroby.
Říkali jsme tomu „Parkinson-Plus“.
Plus?
Ano.
Ale „plus“ znamená „víc“.
Ano.
Je toho víc?
Vypadá to tak.
Vyznáte se v tom vůbec?
Rito, pan doktor za to nemůže.
Já taky ne.
Myslíte, že po ní můžete chtít víc?
Budete muset najít někoho, kdo se o ni postará, když jste ve škole.
Kolik času trávíte v práci?
Osm hodin. Dělám dvojitý směny.
Aha.
Čím dřív najdete pomoc, tím líp.
Pro vás obě.
Pečovatelský dům. Prosím?
Haló? Ha…
…zavolejte nám.
A téma? „Zmeškaná příležitost.“ Jaké máte výčitky?
Kdybyste se mohli vrátit…
Paní!
Máte nějaké oblečení, co byste mohla darovat?
Teď si poslechneme písničku od Jackson Souvenirs
„Night falls.“
Můžete něco darovat?
Paní!
Bůh vám žehnej.
„Modrá, jasno.
Fialová, proměnlivé počasí. Růžová, déšť.“
Co ho koupit otci Juanovi?
Růžová znamená jasno?
Podívej se na spodek.
Tak jo.
„Proměnlivo“ znamená zataženo.
A co bouřka?
Růžová.
Tak jak…?
Má se to dát na parapet?
Je jedno kam.
Někteří za to dostávají diplomy, Rito.
Tenhle.
To vypadá zábavně.
Bolí mě nohy.
Co je?
Co se děje?
Mám něco v botě.
Můžeme jet taxíkem? Taky mě tlačí boty.
Spíš tě bolí nohy, ne?
Říkala jsem ti, ať si s těma svýma nohama nekupuješ normální boty.
Co teď? Zahodíš je?
Tamhle je stanoviště taxíků. Jdeme.
Nemůžeš trochu přidat?
Ještě do nás uhodí.
Měly jsme jet taxíkem.
Mrznu.
Věčně utrácíš za cetky, jako by peníze rostly na stromě.
Co? Je to jen drobnost. Dělám si radost.
Domů mi to netahej.
Je to dárek. Není to pro nás.
Je to pro kamaráda z banky?
Pablo je můj kluk.
Rita má kluka! Má kluka!
Rito, no tak! Dělám si srandu.
Když se budeš urážet, žádnej chlap s tebou nevydrží.
Zítra ve škole pořádají vzpomínku na Ritu.
Něco s keřem.
Začíná to v osm.
Jestli se to protáhne, přijdeš pozdě do banky.
Vyzvednu vás.
Tam ta kávová souprava nepatří.
Co na tom sejde, Rito?
Musíš věci vracet tam, kde jsi je našla.
Tyhle patří do horní skříňky.
Tyhle.
Až budu bydlet ve svým,
budu mít všechno nádobí hezky na očích.
Na poličkách, bez dvířek.
Akorát nachytá prach a špínu.
Pablo našel poblíž volnej pozemek za dobrou cenu.
Už má schválenou hypotéku. Pomohlo, že pracuje v bance.
Někdo na hypotéku čeká roky.
Začali bychom pomalu stavět.
Dva pokoje,
hezká zahrádka…
Co tvoje bunda?
Vezmeš si ji do vlaku, nebo ji mám uklidit?
Venku je vedro.
Jestli někdy seženete vlastní bydlení, dej všechno co nejvýš,
nebo ten tvůj hrbáč skončí jako Quasimodo.
Neříkej mu hrbáč.
- Co ti na něm vadí? - Bacha!
Vezmeme se na radnici a pak v kostele.
Proč se vůbec chceš vdávat?
Je hodnej a miluje mě.
No dobře. Jestli ti to stačí…
Prostě odejdi, Pablo.
Ani se pořádně neznáme.
Nemůžu tě tak vidět.
Nechte si pomoct, Eleno.
Potřebuju právníka. Znáš nějakýho?
Ne.
Nemůžete žít sama.
Já vím.
Proto mě dcera chtěla strčit do důchoďáku, abyste se sem mohli nastěhovat.
To ne. Jak vás to napadlo?
To by nikdy neudělala.
Tak co je tohle?
Nevím, co na to říct.
S Ritou jsme se…
před dvěma týdny rozešli.
Neřekla vám to?
Nechala mě.
Měla…
Co měla? Jinýho?
Jinýho?
Ne. Měla vás.
O důchoďáku nikdy nemluvila.
Chtěl jsem mít vlastní bydlení.
Sehnal jsem nám byt na pronájem tři bloky odsud,
abychom byli blízko.
Ale ona nechtěla. Nemohla.
- Camposová. - Tady!
- Gutiérrezová? - Tady jsem!
- Fasanová? - Ta šla na záchod.
- Co? - Hned se vrátí.
Dobře.
Jděte do třídy.
Výborně, jste tu dřív. Skvěle.
Fran!
- To ne. - Ale jo!
- Rizzová! - Tady jsem!
Sacottiová, zase jdeš pozdě.
Ale no tak. Prosím. Už se nikdy nezpozdím.
- Zavolám vašim… - Ještě tam ani není učitelka.
No tak. Prosím.
Tak jdi. A sundej si tu mikinu.
- Tuhle? - Jo.
Ahoj! To máš nový, co?
Moc pěkný.
Pamatujete si mě?
Jsem dcera Cristiny Mentaové.
- Vedla jste jí účetnictví. - Pamatuju si.
- Dáte si kafe? Je čerstvý. - Volali jste Isabel Herrerové?
Tam. To je ona.
Je tu skicák.
Učebnice z druhý třídy.
Hledali jsme ho všude a měla ho ona.
- Já ti to říkala. - Jo, říkala jsi to.
Rita byla neskutečně pečlivá a pořádná.
Nikdy nic neztratila.
NA PAMÁTKU RITY ALONSOVÉ
Chyťte ho před hrudníkem oběma rukama.
Teď nad hlavou.
Nádhera. To jsi vyráběla ty?
Se spolužačkou. Dneska tu není.
- Vypadá to krásně. - Díky.
Co? Vypadá jako marcipán.
Je to modelovací hmota.
Margarita je poklad.
Taky pomáhá v kostele.
Tráví tam celé dny.
Už musím do třídy. Omluvte mě.
Eleno.
Díky, že jste přišla, Eleno.
Můžete jít ven tudy. Je to blíž.
Zajedu sem autem.
Margarito, doprovoď Elenu, prosím.
Tudy.
Soustřeďte se.
Proč se necháš tou Sacottiovou šikanovat?
Řekla jsem to poradci.
Příště ji zatahej za vlasy.
Aby se tě bála.
Vždyť jí ublížím.
Ona tobě neubližuje?
Musím jít. Mějte se.
Opatruj se.
A nechoď pořád do toho kostela. Ty pánbíčkáři ti vymyjou mozek.
Ukaž, mami.
Já to zvládnu.
A je to.
Hotovo.
Z tý vlhkosti mám úplně krepatý vlasy.
Nech se ostříhat. Na dlouhý vlasy jsi už stará.
Vážně ho s tím musíme otravovat?
Dělá to pro mě, mami.
A z dálky uvidím,
jak tu stojíš.
Po mém boku.
Když mě hledáš,
najdeš mě.
Pro tebe…
Je to „po mém boku“.
Mám radši „pro tebe“.
A ztratíme pojem o čase.
- Všechno v pořádku? - Ano.
Díky.
Číslo účtu z naší pojišťovny
se neshoduje s číslem uvedeným v její zdravotní kartě,
protože doktorovy jedničky vypadají jako sedmičky.
Pojišťovna si nechala kopii, kde to bylo líp vidět.
- Prý má ráno pršet. - Já slyšela, že večer.
V jedenáct.
- V jedenáct? - To je lepší.
Hezky se spí, když prší.
Prosím…
Jsme tu už potřetí.
Bydlíme mimo město. Prosím.
Tady máte.
To je ono?
Ano, je.
Vždycky máme hrozné problémy…
na klinice, v lékárně…
Na pojišťovně.
Já vím.
Chtějí vás otrávit, abyste to vzdaly. Tak se nenechte.
Děkuju, pane doktore.
- Ukaž. - To je dobrý.
Co se stalo?
Byli na nás hodný.
Tady je!
Je teplý, ale to nevadí.
- Dojdi pro kyblík, dáme ji na led. - Jo.
- Tenhle? - Jo.
- Zkus to. Máš větší sílu. - Fajn.
Potřebuješ dobrou techniku, ne sílu.
Dobrý?
Sakra.
- Tak jdeme slavit! - Dobře.
Slavíme, mami!
Já jen trochu, řídím.
Tak jo.
Na moje úsilí.
Měly jsme štěstí. Ten doktor byl moc hodný.
Mami, neboj. Všechno bude dobrý.
Bude to jednodušší.
- Dík. - Vezmu to rukama, promiň.
Nevadí.
Máš rád tyhle sendviče?
No jasně.
Koupila jsem ty s palmovým srdcem. Ty máš rád, ne?
Co to…
Proč je taková?
Můžeš na sebe být hrdá.
Díky.
Děkuju.
Mami!
Mami, pomoz mi!
Pusť mě!
Chci tam jít. Pusť!
- Budeš toho navždycky litovat. - Co ty víš? Já se rozhodla.
Kam jdeš? Všechny holky toho nakonec litujou.
Posaď se.
Mami, chtěla to zabít. Naštěstí jsem to zjistila.
- Já to nechci. - Budeš toho litovat.
Nechci to! Nebudu to mít!
Přines sedativa.
Tady, spolkni to. Otevři pusu.
Měla by jít domů.
Ne, domů ne.
Všechno dobře dopadne. Slibuju.
Tak můžeme?
Pojď.
Jdeme, mami!
No tak, mami!
Proč jsi ho nevzala na veterinu?
Bolí ho záda.
Co je?
- Nevíme. - Teda.
Už je to měsíc.
Chudák Blacky.
- Ahoj. - Dobrý den, Eleno.
- Dáš mi cigaretu? - Já nemám. Řekněte si klukům.
Tady.
Zapal ji.
Neměli bychom jít?
- Jestli zas přijdeme pozdě… - Jdeme.
Pojď. Už nesmíš chybět.
Chci s tebou mluvit.
Musím na hodinu.
- Proč jsi mi načmárala na dům „panna“? - To já nebyla.
Moje dcera chodila domů s pláčem kvůli tomu, co jsi jí dělala.
- Pusťte mě. - Proč Rita?
- Pusť mě, ty stará krávo! - Proč Rita?
- V pohodě? - Co se stalo?
- Co ti udělala? - Dobrý?
Pojď od ní pryč.
Babizno!
Zasraná bába.
Nevím, co jste slyšel, ale s tou holkou jsou problémy.
- Vyplňte to, prosím. - Nechte to tu.
Přemluvili jsme jejího otce, aby nevznesl obvinění.
Pro vaše dobro se držte od školy dál.
Protože mají prachy.
Vyslechl jste je.
Policie i soud mají jasno.
Ten váš případ jsme uzavřeli.
Pro rány boží. Vaše dcera byla nemocná.
Co si promluvit s Benegasem?
- Ten mou dceru neléčil. - Ne?
Tak proč se vyjadřoval k jejím lékům?
Cože?
Jestli chcete, domluvím vám psychologa.
Nejsem blázen.
A mou dceru zavraždili!
Policie mi řekla, že u vás byla Rita.
Byla nemocná? Mělo to samé, co já?
Pojďte dál.
Ano, Rita za mnou přišla.
Ale mluvili jsme jen o vás.
Byla velmi rozrušená.
Předepsal jsem jí antidepresiva a poslal ji na terapii.
Předepsal jste mé dceři antidepresiva?
Ano.
Proto jsem šel na policii a řekl jim to.
Přišlo mi, že by jim to mohlo pomoct.
Moje dcera neměla deprese.
Každé ráno vstávala brzo a šla do práce.
Byla silná jako býk.
Pojďte.
Jiná možnost není?
Nerozumím.
Však víte.
Vaše matka chce žít.
A taky bude žít.
Já ale nemyslím mámu.
Jestli toho bude víc než teď…
asi už to nechci.
Elena vás teď potřebuje.
Stejně jako jste ji vy potřebovala jako malá.
Budete si muset zvyknout, že své matce děláte matku.
Elena, kterou jsme znali,
časem zmizí.
Postupně se začne měnit zpátky v dítě.
Co tím myslíte, pane doktore?
Z mojí mámy žádný dítě nebude.
Děti rostou…
V určitém okamžiku se postaví.
Učí se chodit.
Sami jí, učí se mluvit.
Moje máma dítě nebude.
A nevím, jestli zvládnu být matkou, jak si představujete.
Nebojte, Rito. Pomůžeme vám.
Komu?
Mámě nebo mně?
Tak dobře.
Zkusíme tohle.
Každé ráno půlku tablety.
Podle potřeby dávku upravíme, dobře?
Eleno.
Přišla jste se pomodlit?
Ne, nepřišla.
Chci vědět, co se tu noc stalo.
- Juane! Pojďte s náma! - Pojďte!
- Rychle! - Co se děje?
- Co se stalo? - Ve zvonici někdo umřel.
- Pojďte. - Jak to myslíte?
- Uvidíte. - Zpomal.
Visí na laně nad zvonem.
Počkejte, v kostele se nekřičí.
Tak pojďte.
Opatrně, ať kvůli vám nezakopnu.
Koukejte! Vidíte? Nevěřil jste mi!
Nebyla se mnou.
Už byla mrtvá, když jsem přišel.
To lano tam zůstalo po posledním čištění kupole.
Neobestírá to žádné tajemství. Kromě Ritiných důvodů.
Rita nikdy nechodila do kostela, když pršelo.
Proč ne?
Vy to nevíte? Bála se, že ji zasáhne blesk.
Eleno, přece byste tomu nevěřila.
- Pršelo. - Už toho s tím deštěm nechte.
Je hřích si myslet, že všechno víte.
Proč jste ji schoval?
Už jsem jí nemohl pomoct, jen se modlit.
Zavolal jsem policii.
Požádal jsem, aby přišli po mši, co začíná v sedm.
Prosím, přijďte po bohoslužbě.
Ano, děkuju.
Kvůli kongregaci.
Jistě.
Ano. To bude dobré.
Děkuju.
Dneska tu nezůstávejte.
Běžte s rodiči.
Jen jděte.
„Vy jste sůl země.
Jestliže však sůl pozbude chuti, čím bude osolena?
K ničemu již není,
než aby se vyhodila ven a lidé po ní šlapali.
Vy jste světlo světa.“
„Tak ať svítí vaše světlo před lidmi, aby viděli vaše dobré skutky.“
„A svítí všem v domě.“
„Nic není skrytého, aby to jednou nebylo zjeveno,
a nic nebylo utajeno, leč aby vyšlo najevo.“
Slyšeli jsme Slovo Boží.
Co to bylo?
Otče!
- Co to bylo? - Já nevím.
Přestala chodit ke zpovědi. Aspoň ke mně.
Zneužil jste ji.
Neurážejte mě, Eleno. Ani památku vaší dcery.
Nikdy jsem jí nedával naděje.
Ale podporoval jste její představu o věčném ráji!
Nerouhejte se.
Přijít o milovaného člověka bolí.
Zvlášť v tomhle případě, kdy se vám všechno plete dohromady.
Co se mi plete?
Bolest.
A hněv.
My křesťané víme, že nám naše těla nepatří.
Církev odsuzuje jisté činy, které lidé na svých životech páchají.
Eutanazii, potraty a sebevraždy.
Já vás chápu, Eleno.
Jak byste mohl?
Vám snad nemá kdo naleštit boty?
CESTOVÁNÍ
ISABEL HERREROVÁ 474 SOLDADO DE LA INDEPENDENCIA
PŘÍZNAKY
ŽIVOT S PARKINSONEM RADY PRO PACIENTY A OPATROVATELE
Tak pojď, mami.
Jdeme!
Následuje zastávka Constitución. Vůz zde jízdu končí.
Vlak do stanice La Plata odjede z nástupiště číslo pět.
Tak prosím.
Pomůžu vám. Jak se jmenujete?
Nic mi není.
Jste tu sama?
- Pomozte mi. Chci taxík. - Jste tu sama?
Taxík? Ne, zavolali jsme sanitku.
Počkejte, pomůžu vám.
A je to. Nahoru.
Určitě jste v pořádku?
Podám vám deštník.
A je to.
- Pusťte mě. - Jasně, pustím.
Bude sedět vepředu, protože se jí točí hlava.
Dobře.
- Díky. - Není zač.
Opatrujte se.
Nueve de Julio, Libertador, Figueroa Alcorta.
Pak Planetárium.
Bude to dobrý.
Já tam nechci.
Všechno bude dobrý. Slibuju.
Není vám nic?
- Nepotřebujete pomoct? Mám zastavit? - Ne. Nic mi není.
Isabel.
Jsem máma Rity. Elena.
Eleno?
- Otevřeš? - Jasně.
- Tak čau. - Ahoj.
Co tady děláte?
Nesehnala jsem na tebe číslo.
Nevěděla jsem, jestli tě tu najdu.
Polekal mě.
- Rozbila jsem ho? - Ne.
Kolik je tvojí dceři?
Julietě je teď už 25.
Co tady děláte?
Vyrovnávám dluh.
Jaký?
Nic mi nedlužíte.
Ne.
Ty dlužíš Ritě.
- Zachránila tě. - Co?
Nerada lidem přikazuju, co mají dělat,
ale jsi mladá.
Moje tělo mi nedovolí nic dělat.
Jsi hezká a právnička. Budou tě poslouchat.
Dělám rodinné právo, ne trestní.
- Ale kvůli Ritě bys mohla. - Ne, nemohla.
Nejsi jí zavázaná?
Díky ní máš dceru.
Máš rodinu.
Nechtěla jsem být máma.
Ale…
Když ti ji dali do náruče?
- Když ti řekla „mami“? - Říká mi Isabel.
Nevzpomínáte si?
Šla jsem tam na potrat, ale ona mě odtáhla.
Daly jste mi sedativa a dovezly mě vlakem sem.
Odvezly jsme tě k rodičům.
Věděly jste, že mi to nedovolí.
Rita taky.
Když toho tak lituješ, proč jsi nám poslala ty fotky?
Já vám nic neposlala.
Vyfotila je máma a všem je rozeslala.
Julietu vychovali naši.
Mám ji ráda, ale ne jako dceru.
Ne.
Musím počkat, až mi zaberou prášky.
Nejste tu kvůli právníkovi.
Chtěla jste utěšit.
Co chcete slyšet?
Že se nezabila?
Že by vás nenechala samotnou?
Ten den pršelo, sakra!
Rita měla hrozný strach…
z bouřky!
Vždycky seděla doma. Nikdy nechodila do kostela!
Něco ji vyděsilo víc než déšť.
Co tím chceš říct?
Zabila se, aby se o mě nemusela starat?
Ne.
Nebyla jsem špatná máma.
Vždycky jsem tu pro ni byla.
Dělala jste, co šlo.
Chci žít.
I když mě tělo nenechá.
A nemám Ritu.
Líbíš se mu.
Chceš čaj?
Jo.
Ahoj.
Co?
Překlad titulků: Michael Novotný
POKUD VY NEBO VÁŠ ZNÁMÝ UVAŽUJETE O SEBEVRAŽDĚ,
NAVŠTIVTE WWW.WANNATALKABOUTIT.COM