Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- מבוסס על הרומן "אלנה יודעת"‬ ‫של קלאודיה פיניירו -‬
‫- אלנה יודעת -‬
‫קדימה.‬
‫תעזרי לי, אימא.‬
‫את תפספסי את התור שלך. הם מחכים לך.‬
‫אני לא רוצה ללכת.‬
‫זה ימצא חן בעינייך.‬ ‫הן יגרמו לך להיראות יפה.‬
‫מימי אמרה שהיא תעשה לך עיסוי קרקפת.‬ ‫את אוהבת עיסויים כאלה.‬
‫והיא תעשה לך מסכה לשיער אחרי שתצבע אותו.‬
‫כל זה הכרחי, ריטה?‬
‫רק הציפורן שלי בבוהן מטרידה אותי.‬ ‫את יכולה לקצוץ אותה בשבילי.‬
‫כן, זה נכון. אני יכולה לעשות זאת.‬
‫זה קצת מגעיל אותי,‬ ‫אבל אני יכולה לעשות את זה.‬
‫אבל לא אספר אותך או אצבע לך את השיער.‬
‫אני שונאת לנקות אחר כך.‬
‫לקח לי יומיים להוריד את הכתמים מהאריחים.‬
‫ארזתי את הכדורים?‬
‫כן.‬
‫בואי.‬
‫קדימה.‬
‫אחת, שתיים, ו…‬
‫מה קרה?‬
‫-אני לא יודעת.‬
‫הכדור עדיין לא משפיע?‬
‫לקחת אותו לפני 20 דקות.‬
‫למה אכפת לך? אף אחד לא יראה אותי.‬
‫תראי.‬
‫תראי!‬
‫את רואה את מה שאני רואה?‬
‫את רואה מה שאני רואה, אימא?‬
‫ארזת את הצעיף שלי?‬
‫ריטה.‬
‫מוכנה?‬
‫בואי.‬ ‫-די.‬
‫היי!‬
‫הם נוהגים כמו חיות.‬
‫נכון. כן, בדיוק.‬
‫בסדר.‬
‫נדבר אחר כך.‬
‫שלום!‬
‫מה שלומך, ריטה?‬ ‫-שלום.‬
‫אלנה.‬
‫כולה שלך.‬ ‫-היי, מתוקה.‬
‫אל תדאגי, נטפל בה יפה.‬
‫תתנהגי יפה, טוב?‬
‫תתקשרי אליי אחר כך.‬
‫יופי.‬
‫הנה, בכיסא הזה כאן.‬
‫לאט לאט.‬
‫יהיה לי עוד נכד!‬
‫מזל טוב! מתי הם אמורים ללדת?‬
‫זאת הכלה שלי. בעוד שלושה חודשים.‬
‫טוב, את יודעת איך היא.‬
‫את יכולה לדמיין את הילדים שלנו‬ ‫הופכים אותנו לסבתות?‬
‫הבת שלי בת 43.‬
‫אז מה?‬
‫היא לא יכולה להפוך אותי לסבתא.‬ ‫-בחייך, אלנה, את מדברת שטויות.‬
‫הראו בחדשות אישה שילדה תינוק בגיל 65.‬
‫אני בת 65.‬
‫מה הדבר הבא בשביל אלנה?‬
‫שעווה בפנים.‬ ‫-אוקיי.‬
‫תגידי לי אם זה חם מדי, בסדר?‬
‫פאמה, אף אחד לא בא לאסוף את הגברת המבוגרת?‬
‫הבת שלה הייתה אמורה לאסוף אותה.‬
‫את מוכנה?‬ ‫-קדימה.‬
‫ביי, מימי. נתראה מחר.‬
‫ביי.‬
‫ביי, מימי. נתראה מחר.‬
‫ביי, חמודה.‬
‫ריטה, סיימנו עם אימא שלך.‬
‫את כבר קרובה?‬
‫תודיעי לי.‬
‫אנחנו כבר סוגרות.‬
‫היי, מותק.‬ ‫-שלום!‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב, ושלומך?‬
‫טוב. אתה רטוב לגמרי!‬
‫כן, יש מבול בחוץ.‬
‫נוכל להסיע את אלנה הביתה?‬
‫בטח.‬
‫אני אכבה את האורות.‬
‫אל תדאגי, אלנה. הבת שלך בטח התעכבה איפשהו.‬
‫- סלון פבלו -‬
‫אני באה!‬
‫ערב טוב.‬
‫כאן גרה ריטה אלונסו?‬
‫מה קרה? איפה היא?‬
‫בעלך בבית?‬
‫היא הבת שלי.‬
‫את לבד?‬
‫תצטרכי לבוא איתנו, בסדר?‬
‫כן, אני יודע. נעשה את זה.‬
‫כן, אני אגיד להם.‬
‫זאת הבת שלך, גברתי?‬
‫בסדר. אני אדבר עם חוקר מקרי המוות פה.‬
‫ריטה אלנה אלונסו. זאת הבת שלך?‬
‫כן.‬
‫תודה רבה.‬
‫התובע המחוזי אומר שאם אתה בטוח,‬ ‫אין צורך, דוקטור.‬
‫תגיד לו שאני בטוח.‬ ‫אדווח על מוות כתוצאה מחנק.‬
‫בסדר. תודה, דוקטור.‬
‫סליחה, גברתי.‬
‫לחוקר מקרי המוות יש מספיק ראיות‬ ‫כדי לשחרר את הגופה בלי נתיחה שלאחר המוות.‬
‫את רוצה שנתקשר לבית הלוויות בשבילך?‬
‫לא תהיה נתיחה שלאחר המוות?‬
‫רק כדי לחסוך בניירת, זה הכול.‬
‫המוות של הבת שלי הוא לא רק ניירת.‬
‫ייקח לנו כמה ימים לשחרר את הגופה.‬
‫אני רוצה לדעת מי עשה את זה.‬
‫איפה היא תהיה?‬ ‫-נשאיר אותה כאן עד שנסיים.‬
‫בצעו את הנתיחה שלאחר המוות.‬
‫- בית לוויות -‬
‫- חברת טקסי זיכרון -‬
‫לשים אותם מתחת לכפות הידיים שלה,‬ ‫כדי שיראו אותם?‬
‫בן הזוג שלה שלח אותם.‬
‫למה שיראו אותם?‬ ‫הוא שלח את הפרחים הכי זולים שיש.‬
‫תני לי לעזור, אלנה.‬ ‫בואי נזיז את השיער הזה מהפנים שלך.‬
‫זה דורש אומץ, נכון?‬ ‫-אלוהים.‬
‫אלנה לבד עכשיו.‬
‫תראו אותה, מסכנה.‬ ‫-היא השאירה אותה כל כך לבד.‬
‫עזבי אותי, אימא.‬
‫קח את זה, מותק.‬ ‫-לא.‬
‫בחייך, זה יעזור.‬
‫אלנה, את רוצה כוס מים?‬
‫לא, תודה.‬ ‫-אני אביא לך מים.‬
‫אלנה.‬
‫אנחנו גרים שני בלוקים מכאן.‬ ‫אם תצטרכי משהו, תתקשרי אליי.‬
‫מה שקרה זו טרגדיה.‬
‫מה קרה? את יודעת?‬
‫מה היא חשבה לעצמה, שעשתה דבר כזה?‬
‫הרבה אנשים עוברים בחנות שלך.‬
‫ואנשים מדברים.‬
‫את טובה בלהקשיב.‬
‫תעזרי לי?‬
‫אלנה, תרשי לי להתפלל למען נשמתה של ריטה?‬
‫אני חושב שריטה תשמח.‬
‫בואו נתפלל.‬
‫בשם האב, הבן ורוח הקודש, אמן.‬
‫אדוננו, אבינו שבשמיים, אל גדול ונצחי.‬
‫אנו מוסרים לך את נשמתה של בתך, ריטה.‬
‫אנחנו מבקשים שתסלח לה על חטאיה‬
‫בחסדך האינסופי.‬
‫עבורנו, שעדיין נותרים על כדור הארץ,‬
‫ובמיוחד עבור אימה, אלנה,‬ ‫אנחנו מבקשים שתיתן לנו כוח לקבל…‬
‫בנות.‬
‫הפרצוף שלה…‬ ‫-אתן מתנהגות בחוסר כבוד.‬
‫היא נראית טוב יותר כשהיא מתה.‬
‫ריטה לא יצאה עם האב חואן?‬
‫כן, לגמרי.‬
‫- מיץ תפוזים -‬
‫בואי נתחיל!‬
‫אימא!‬
‫אימא?‬
‫אימא!‬
‫לא, די. אני יכולה לעשות את זה בעצמי.‬
‫תני לי אותה.‬ ‫-לא. היא שלי.‬
‫היא לא בשבילך. יש לך אחת משלך.‬
‫אבל שלי רטובה.‬
‫כשהייתי בגילך, הייתי רצה כאן.‬
‫אבל את כבר לא בגילי.‬
‫לא, וגם את לא.‬
‫אנחנו מספקים כאן שירות חברתי.‬
‫אני לא שוכח את כל מה שאתם עושים.‬
‫אלנה, תיכנסי.‬
‫זאת פעם שלישית שלה כאן.‬
‫בטח. תקרא לה.‬
‫הלכת לבית המשפט?‬
‫כולם חסרי תועלת.‬
‫כן, זה ידוע.‬
‫אילו עוד ראיות הם צריכים?‬
‫יש 12 עדים.‬
‫כל מי שהיה במיסה בכנסייה באותו יום.‬
‫אין סיכוי שאף אחד לא ראה אותה.‬
‫הבת שלי לא התאבדה.‬
‫צלם עותק של זה.‬
‫ותחזיר לי אותו. אל תאבד אותו.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫זה נוהל סטנדרטי. עכשיו עושים את זה ככה.‬
‫תשמור את היומן של ריטה בטלפון שלך?‬
‫קצת כבוד!‬
‫תקשיבי, אלנה, כבר אמרתי לך.‬
‫אני לא יכול לחקור אף אחד אם התיק סגור.‬
‫אל תביא אותו לכאן.‬
‫לך לכנסייה, דבר עם הכומר.‬
‫את באמת חושדת באב חואן?‬ ‫-הוא נשא את הדרשה.‬
‫כשהבת שלי מתה במגדל הפעמון.‬
‫הוא לא אמר כלום.‬
‫זאת הסתרה.‬
‫הכיסא והחבל היו בכנסייה.‬
‫כיסא אפשר למצוא בכל מקום.‬
‫הוא האחרון שראה אותה.‬
‫ואף אחד לא שואל אותו שאלות.‬
‫הסתרה והסתה.‬
‫אני צריכה להגיש תלונה?‬ ‫-לא.‬
‫לא, אלנה.‬
‫פשוט תירגעי. אבדוק מה אני יכול לעשות.‬
‫אולי תדברי עם החברים של הבת שלך?‬
‫דברי עם האנשים במעגל הקרוב שלה.‬
‫לא היה לה כזה.‬
‫פבלו אלמדה.‬
‫הוא טוען שהוא ערך ביקורת ספרים,‬ ‫ושהוא לא יודע כלום.‬
‫איזה מין אדם לא יודע כלום על בת הזוג שלו?‬
‫טוב,‬
‫בטוח היה עוד מישהו חוץ ממך‬ ‫שהכיר את הבת שלך.‬
‫תצלם עותקים, או שאקח את זה?‬ ‫-תשאירי את זה.‬
‫אלנה.‬
‫פבלו, לא זיהיתי אותך.‬
‫נעליים חדשות?‬
‫מתנת יום הולדת מאימא שלי.‬
‫הפקדתי את הפנסיה שלך בחשבון הבנק שלך.‬
‫מי נתן לך אישור?‬
‫זאת הייתה טובה.‬ ‫נתנו לי לעשות את זה בגלל המצב שלך.‬
‫איזה מצב?‬
‫אם תחתמי על אישור,‬ ‫לא תצטרכי לדאוג כל חודש.‬
‫ממתי אכפת לך אם אני דואגת?‬
‫תמיד היה אכפת לי ממך.‬
‫אני יודע שהייתי צריך לבקר אצלך,‬ ‫אבל לא יכולתי.‬
‫אני מתגעגע אליה יותר מדי.‬ ‫-להתגעגע זה לא מספיק.‬
‫מה עוד אפשר לעשות?‬
‫מה שנותן לך לישון בשקט בלילה.‬ ‫-את צריכה שאקח אותך לאנשהו?‬
‫לא, אין צורך.‬
‫מגפה של חיפושיות דילובדרוס אבדרוס‬ ‫מתפשטת בבואנוס איירס.‬
‫זן החיפושיות הזה עשוי להיראות לא מזיק,‬
‫אבל לנוכחותן בכמויות גדולות‬
‫יש השפעה על המגוון הביולוגי המקומי.‬
‫החרקים הזעירים‬ ‫גרמו נזק חסר תקנה לפארקים ול…‬
‫"שיהיו לך חיים יפים‬
‫"שיהיה לך הרבה אושר‬
‫"שתחלמי ותחלמי‬ ‫ובזמן שאת חיה‬
‫"מי ייתן וכל חלומותייך יתגשמו"‬
‫קדימה, אימא, כבי אותו.‬ ‫הוא שורף לי את האצבעות!‬
‫חכי.‬
‫תני לי לחשוב על משאלה.‬
‫אבל את לא מאמינה בדברים האלה.‬
‫תזדרזי, קדימה!‬
‫חזק יותר!‬
‫חזק! חזק יותר!‬
‫הנה ילדת יום ההולדת!‬
‫מרגה! בואי הנה!‬
‫תנו לה מכות!‬
‫"מרגה!"‬
‫הנה, קבלי את זה!‬
‫קדימה!‬
‫קדימה, קומי.‬
‫יש היום מסיבה?‬
‫אלנה.‬
‫אלנה, כמה נחמד לראות אותך.‬
‫שלום.‬ ‫-בדיוק רציתי להתקשר אלייך.‬
‫למה? יש לך חדשות?‬
‫לא.‬
‫אנחנו רוצים להציב שלט זיכרון‬ ‫שהתלמידים הכינו ליד שיח השושנים של ריטה.‬
‫שיח השושנים שלה?‬
‫כן, היא שתלה אותו‬ ‫ליד הבתולה מרים. הוא פורח.‬
‫לבת שלך היה כישרון בגינון.‬
‫בבית היא אפילו לא השקתה את העציצים.‬
‫זה רק טקס צנוע בנוכחות המורים, אבל…‬
‫אולי תוכלי להזמין כמה חברות שלה,‬ ‫או בת כיתה שלה לשעבר.‬
‫איזבל.‬ ‫-מה שם המשפחה שלה?‬
‫איזבל הררה.‬
‫נכון.‬
‫שמעתי שהיא עורכת דין עכשיו, כמו אביה.‬
‫היא למדה באוניברסיטה?‬ ‫-כן.‬
‫אל תדאגי, אני אבקש ממישהו את המספר שלה.‬
‫מה שחשוב זה שאת תבואי.‬ ‫-כן.‬
‫זה ביום רביעי הבא, ממש בתחילת היום.‬
‫אם תרצי, אוכל לאסוף אותך.‬
‫לא, תודה.‬
‫זאת הבת של סאקוטי?‬ ‫-מה?‬
‫אני הולכת לדבר איתה.‬
‫אלנה, היא רק ילדה. לא.‬
‫היא לא מתנהגת כמו ילדה.‬
‫כולנו כאן מאוד אהבנו את ריטה.‬
‫טוב, אני חייבת לזוז.‬
‫נתראה ביום רביעי?‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬
‫אה, נכון.‬ ‫-מה?‬
‫לא, את משוגעת. אלה סתם שטויות.‬
‫שתיים, שלוש, ארבע, חמש,‬ ‫שש, שבע, שמונה, תשע, עשר!‬
‫הביאו לכאן את הי"בניקית ההיא‬ ‫שנכנסה להיריון.‬
‫מי?‬ ‫-זאת שאבא שלה בצבא.‬
‫שמעתי שאם את מפילה תינוק,‬ ‫תשמעי את הבכי שלו כל החיים.‬
‫ריטה! אל תעמדו שם, תמשיכו ללכת.‬
‫בואי.‬
‫אחת, שתיים, שלוש…‬
‫הבנים שם. בואי.‬
‫לכי את.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-כן.‬
‫את לא הולכת עם חברים שלך?‬
‫הם לא חברים שלי.‬
‫היא עושה בשבילם את שיעורי הבית.‬
‫שאותם היא מעתיקה ממך.‬
‫לכן את הכי טובה בכיתה, והיא במקום השני.‬ ‫-אימא!‬
‫הנה האב חואן. בטח יש לו את התרומות.‬ ‫אני יכולה ללכת לעזור לו?‬
‫אל תישארי איתו יותר מדי זמן.‬
‫הוא מחייך יותר מדי בשביל כומר.‬
‫בבקשה, תהיי נחמדה.‬ ‫-אני נחמדה.‬
‫אתה צריך עזרה?‬
‫שלום, ריטה. כן, תודה.‬
‫שלום, אלנה.‬
‫- בתולה -‬
‫- ניקוי יבש -‬
‫- חולייטה -‬
‫- חג מולד שמח‬ ‫מאיזבל, חולייטה וסבא וסבתא שלה -‬
‫החוצה!‬
‫לך. צא מהבית!‬
‫מספיק. החוצה.‬
‫החוצה. לך מפה!‬
‫קדימה.‬
‫אני אוהבת אותו. אני רוצה לשמור אותו.‬
‫שוב?‬
‫כמה פעמים צריך להגיד לך‬ ‫לא להכניס חתולים הביתה?‬
‫בבקשה, אימא, הוא גור.‬ ‫-הוא חתול רחוב.‬
‫הם מביאים מחלות.‬ ‫-אבל מצאנו אותו בבית שלי.‬
‫זה כבר לא הבית שלך. אמרתי לך לא ללכת לשם.‬
‫בבקשה, אימא, אני אטפל בו.‬ ‫-תני לי אותו.‬
‫אימא, אני מבטיחה שלא אתן לו להיכנס.‬ ‫הוא יישאר במרפסת.‬
‫הוא לא יעשה בלגן. אני אטפל בו.‬
‫אל תזרקי אותו!‬ ‫-מספיק.‬
‫בקשי מאימא שלך שתאסוף אותך,‬ ‫או שתיקחי מייד רכבת הביתה.‬
‫אימא, היא חברה שלי.‬ ‫אמרת שהיא יכולה להישאר כאן בסופ"ש.‬
‫היא לא חברה שלך.‬
‫את לא מבינה שהיא באה‬ ‫רק כדי שתוכל להזדיין עם חבר שלה?‬
‫היא לא של הבת שלי.‬
‫אני זוכרת שהיא הביאה אותה.‬ ‫היה עליה כתם יין, וניקינו אותו.‬
‫- ריטה -‬
‫לא, את טועה.‬ ‫-לא יכול להיות.‬
‫אני לא לוקחת אותה.‬
‫וגם את זה לא?‬
‫זה היה בכיס של הג'קט.‬
‫- דיור מוגן‬ ‫בית למבוגרים -‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫יש לך שטר אחר?‬
‫תדביק אותו.‬
‫הוא עקום.‬
‫השותף שלי מייד יתקן את זה.‬
‫נלך?‬ ‫-כן.‬
‫מה זה?‬
‫היית מאמין? זה מגוחך.‬
‫"צדק לריטה."‬
‫אי אפשר לתת לה לעשות את זה.‬ ‫-האישה הזאת…‬
‫אולי כדאי שנתקשר לעירייה או משהו.‬
‫היא לא יכולה לעשות את זה.‬
‫הנה היא. היא חושבת שאני לא רואה אותה.‬
‫אתה חייב לעשות משהו, אבי.‬
‫כשאת משתמשת בזה, הקווים הדקים קטנים.‬
‫זה עובד קצת כמו‬ ‫חומצות היאלורוניות ופילרים, את מבינה?‬
‫זה מחזיק לאיזשהו זמן, אבל אז…‬
‫אני אלך.‬ ‫-לא, אני אלך.‬
‫בוקר טוב, גברתי. איך אפשר לעזור לך?‬
‫המרשם הזה הוא מעל הכמות המאושרת.‬ ‫הוא לא קביל.‬
‫בקשי מהרופא שיכתוב לך מרשם ל-30 כדורים.‬
‫אני לוקחת ארבעה ביום,‬ ‫אז אצטרך לחזור בשבוע הבא?‬
‫אני לא יכולה לאשר יותר מקופסה אחת,‬
‫אלא אם מצוין שזה לטיפול כרוני.‬
‫אבל כתוב כאן שהיא צריכה שתי קופסאות.‬
‫נכון, אני רואה,‬ ‫אבל לא כתוב שזה לטיפול כרוני.‬
‫אבל פרקינסון היא מחלה שלא ניתן לרפא.‬
‫זאת מחלה כרונית.‬
‫אני יודעת. יש לי כאן עוד שני מרשמים.‬
‫את יכולה לאשר אותם.‬
‫לא, אני לא יכולה לאשר שני מרשמים.‬ ‫זה לא אפשרי.‬
‫את לא יכולה לחרוג מהכלל?‬
‫תראי אותה.‬
‫טוב, תקשיבי.‬
‫את צריכה לבקש מהרופא‬ ‫שיכתוב על המרשם "טיפול כרוני".‬
‫זה צריך להיות כתוב בכתב ביד.‬
‫את תקבלי את היד שלי בפרצוף שלך‬ ‫אם תמשיכי לסבך אותי בבירוקרטיה.‬
‫אני רק עושה את העבודה שלי.‬ ‫-צייתנות היא לא תירוץ.‬
‫אם הממונה עלייך‬ ‫נותן לך הוראה טיפשית ואת ממלאה אותה,‬
‫גם את טיפשה.‬
‫ותני לי להגיד לך, גם טיפשות…‬
‫היא מחלה שלא ניתן לרפא.‬ ‫גם אם זה לא כתוב בכתב יד.‬
‫גברתי, הקבלה.‬
‫תבקשי מהרופא שיתקן את זה.‬
‫אתה לא יכול לאסור עליי להיכנס לתחנה.‬
‫מה אם ישדדו אותי?‬
‫הרגזת הרבה אנשים.‬
‫השלט היה טעות.‬
‫איזו ברירה הייתה לי?‬
‫הממונים עליי לא אוהבים‬ ‫לעשות דברים בדרך הקשה.‬
‫אני יכולה לעשות את זה לבד.‬ ‫-אני רק מנסה לעזור, תירגעי.‬
‫אולי זה היה מישהו מבחוץ.‬
‫בדקתם במלון?‬
‫תעזור לי.‬
‫איזה מניע היה למישהו זר?‬
‫אמרתי מישהו מבחוץ, לא מישהו זר.‬
‫את צודקת.‬
‫אם אתה לא יכול לחקור‬ ‫את סאקוטי הילדה כי היא קטינה,‬
‫תחקור את ההורים שלה.‬
‫אני לא חושב שזו הייתה היא, אלנה.‬ ‫-הילדה הזאת…‬
‫היא ריססה עלבונות על הבית שלי.‬
‫היא הייתה משגעת את ריטה בבית הספר.‬
‫אולי היא קטינה,‬
‫אבל היא מכאיבה לאנשים.‬
‫מכאיבה, אבל לא רוצחת.‬
‫אחרת, לא היו נשארים הרבה אנשים בעולם.‬
‫אני חייב ללכת.‬ ‫-המפקח,‬
‫ירד גשם באותו יום.‬
‫הייתה סערה.‬
‫כדי לפתוח מחדש את התיק,‬ ‫תצטרכי להשיג עורך דין.‬
‫מה שלומך, אלנה?‬
‫את צריכה עזרה?‬
‫אני לא צריכה כלום.‬
‫יש מקומות נחמדים.‬
‫את לא חייבת להיות אזרחית ותיקה.‬
‫אם תראי את תעודת הנכות שלך,‬
‫הביטוח הרפואי שלך יכסה את העלויות.‬
‫את רוצה להכניס אותי לבית אבות?‬ ‫-לא, אימא.‬
‫שבי. תקשיבי לדוקטור.‬
‫לא ניתן לטפל בפרקינסון‬ ‫בעזרת ספירת דם או בדיקת מעבדה.‬
‫המחלה מתבטאת בצורה שונה אצל כל מטופל.‬
‫ממה שאני רואה,‬
‫אני יכול לאשר שאימא שלך‬ ‫סובלת מסוג לא טיפוסי של פרקינסון.‬
‫פעם קראנו לזה "פרקינסון פלוס".‬
‫פלוס?‬
‫כן.‬
‫אבל "פלוס" אומר "עוד".‬
‫כן.‬
‫יש עוד?‬
‫נראה שכן, ילדה.‬
‫אתה יודע על מה אתה מדבר?‬
‫ריטה, זו לא אשמת הרופא.‬
‫זו גם לא אשמתי.‬
‫אתה חושב שאפשר לבקש עוד מהאישה הזאת?‬
‫תצטרכי למצוא מישהו‬ ‫שיטפל בה בזמן שאת בבית הספר.‬
‫כמה שעות את נמצאת בעבודה?‬
‫שמונה. אני עובדת משמרת כפולה.‬
‫אני מבין.‬
‫ככל שתשיגו עזרה מוקדם יותר,‬ ‫כך יהיה טוב יותר.‬
‫לשתיכן.‬
‫בית אבות, ערב טוב.‬
‫הלו? ה…‬
‫התקשרו ל-30-23-40.‬
‫הנושא: "פספסתי את ההזדמנות שלי".‬ ‫אילו חרטות יש לכם?‬
‫אם הייתם יכולים לחזור…‬
‫גברת!‬
‫יש לך בגדים שאת יכולה לתרום?‬
‫עכשיו בואו נשמע שיר של ה"ג'קסון סובינירס",‬
‫"הלילה יורד."‬
‫יש לך משהו שאת יכולה למסור?‬
‫גברת!‬
‫שאלוהים יברך אותך.‬
‫"כחול, מזג אוויר טוב.‬
‫"סגול, לא יציב. ורוד, גשום."‬
‫אולי תקני אחד כזה לאב חואן?‬
‫ורוד אומר שיש מזג אוויר טוב?‬
‫תבדקי למטה.‬
‫בואי נראה.‬
‫"לא יציב" אומר שמעונן.‬
‫וכשיש סערה?‬
‫ורוד.‬
‫אז איך את…‬
‫צריך להניח את זה על אדן החלון?‬
‫זה לא משנה.‬
‫יש אנשים שלומדים את זה, ריטה.‬
‫אקח את זה.‬
‫זה נראה כיף.‬
‫הרגליים שלי כואבות.‬
‫מה העניין?‬
‫מה קרה?‬
‫כלום, יש לי משהו בנעל.‬
‫אולי ניקח מונית? גם לי כואב במגפיים.‬
‫כואב לך ברגליים, את מתכוונת.‬
‫אמרתי לך שעם הרגליים שלך‬ ‫לא כדאי שתקני נעליים רגילות.‬
‫עכשיו תמסרי אותן לתרומה?‬
‫יש שם מונית. בואי נלך, טוב?‬
‫את יכולה ללכת יותר מהר?‬
‫יפגע בנו ברק.‬
‫היינו צריכות לקחת מונית.‬
‫אני קופאת.‬
‫את לא מפסיקה לבזבז כסף על שטויות,‬ ‫כאילו קל לך להרוויח אותו.‬
‫מה? זה סתם פינוק קטן. אני מטפלת בעצמי.‬
‫אני לא רוצה את זה בבית שלי.‬
‫זאת מתנה. זה לא לבית.‬
‫מה, לחבר שלך בבנק?‬
‫פבלו הוא בן הזוג שלי.‬
‫יש לה בן זוג!‬
‫ריטה, בחייך, אני סתם צוחקת.‬
‫אף גבר לא יישאר איתך עם מזג חם כזה.‬
‫יש מחר טקס זיכרון לריטה בבית הספר,‬ ‫אם אתה רוצה לבוא.‬
‫משהו עם איזה צמח, לא יודעת.‬
‫הוא מתחיל בשמונה.‬
‫אם הם יתעכבו שם, אתה תאחר לבנק.‬
‫אבוא לאסוף אותך.‬
‫זה לא המקום של הכלים לקפה.‬
‫זה לא משנה, ריטה.‬
‫את צריכה להחזיר דברים למקום בו הם היו.‬
‫הם היו בארון העליון.‬
‫אלה.‬
‫כשיהיה לי בית משלי,‬
‫אדאג שכל הכלים‬ ‫יהיו במקום בו אוכל לראות אותם.‬
‫למעלה על מדפים, בלי דלתות בכלל.‬
‫יצטבר עליהם אבק ולכלוך.‬
‫פבלו מצא מגרש קרוב לבית. במחיר טוב.‬
‫הוא כבר קיבל אישור להלוואה.‬ ‫העובדה שהוא עובד בבנק עזרה.‬
‫יש אנשים שמחכים שנים להלוואה.‬
‫נבנה אותו לאט לאט.‬
‫שני חדרי שינה,‬
‫גינה יפה…‬
‫מה עם הג'קט שלך?‬
‫תלבשי אותו ברכבת, או שאארוז אותו?‬
‫חם בחוץ.‬
‫אם אי פעם יהיה לך בית משלך,‬ ‫שימי הכול על מדף גבוה,‬
‫או שמצבו של בן הזוג הגיבן שלך יחמיר.‬
‫אל תקראי לו גיבן.‬
‫מה הבעיה שלך, אימא?‬ ‫-זהירות!‬
‫אנחנו נתחתן בעירייה ואז בכנסייה.‬
‫למה שתרצי להתחתן?‬
‫הוא איש טוב, והוא אוהב אותי.‬
‫טוב, אם הגבר הזה עושה אותך מאושרת…‬
‫לך, פבלו.‬
‫אנחנו לא באמת מכירים.‬
‫אני לא יכולה לראות אותך ככה.‬ ‫-תני לי לעזור לך, אלנה.‬
‫אני צריכה עורך דין.‬
‫אתה מכיר מישהו?‬
‫לא.‬
‫את לא יכולה לגור לבד.‬
‫כן, בטח.‬
‫לכן הבת שלי רצתה להכניס אותי לבית אבות,‬
‫כדי שתוכלו לקחת את הבית שלי.‬
‫לא. למה את אומרת ככה?‬ ‫ריטה לא הייתה עושה דבר כזה.‬
‫אז מה זה?‬
‫אני לא יודע מה להגיד, אלנה.‬
‫ריטה ואני…‬
‫נפרדנו שבועיים קודם.‬
‫היא לא סיפרה לך?‬
‫היא עזבה אותי.‬
‫היה לה…‬
‫מה? גבר אחר?‬
‫גבר אחר?‬
‫לא, היה לה אותך.‬
‫היא אף פעם לא דיברה על בית אבות.‬
‫רציתי שיהיה לנו בית משלנו.‬
‫קיבלתי אישור לשכור דירה שלושה בלוקים מכאן,‬
‫כדי שנהיה קרובים.‬
‫אבל היא לא רצתה. היא לא הייתה מסוגלת.‬
‫קמפוס?‬ ‫-כאן.‬
‫גוטיירז?‬ ‫-נוכחת.‬
‫פסאנו?‬ ‫-היא הלכה לשירותים.‬
‫מה?‬ ‫-היא כבר תחזור.‬
‫בסדר.‬
‫לכו לכיתה.‬
‫יופי, הקדמתן. מצוין.‬
‫פראן!‬
‫לא.‬ ‫-כן!‬
‫ריסו?‬ ‫-אני פה.‬
‫סאקוטי, את שוב מאחרת.‬
‫בחייך! בבקשה, אני לא אאחר שוב.‬
‫אצטרך להתקשר להורים שלך.‬ ‫-המורה אפילו עוד לא הגיעה.‬
‫בחייך, בבקשה.‬
‫טוב, תיכנסי. תורידי את הג'קט שלך.‬
‫את זה?‬ ‫-כן.‬
‫היי! זה חדש, נכון?‬
‫ממש חמוד.‬
‫את זוכרת אותי?‬
‫אני הבת של כריסטינה מנטה.‬
‫היית מנהלת החשבונות שלה.‬ ‫-אני זוכרת.‬
‫אתם רוצים קפה? הוא טרי.‬
‫התקשרת לאיזבל הררה?‬
‫הנה, בדיוק.‬
‫יש את ספר האמנות.‬
‫המחברת של כיתה ב'.‬
‫חיפשנו אותה בכל מקום. היא הייתה אצלה.‬
‫אמרתי לך.‬ ‫-נכון, באמת אמרת.‬
‫ריטה הייתה כל כך מאורגנת, כל כך מסודרת.‬
‫היא מעולם לא איבדה משהו.‬
‫- לזכר ריטה אלונסו -‬
‫תפסו אותו עם החזה. עם שתי הידיים!‬
‫מעל הראש.‬
‫יפה מאוד. את הכנת אותו?‬
‫יחד עם חברה לכיתה שלא באה היום.‬
‫זה נראה נהדר.‬ ‫-תודה.‬
‫מה זה? נראה כמו מרציפן.‬
‫זה חמר לעיצוב.‬
‫מרגריטה היא אוצר.‬
‫היא עוזרת גם בכנסייה.‬
‫היא תמיד שם.‬
‫טוב, אני צריכה ללכת לשיעור עכשיו. סליחה.‬
‫אלנה.‬
‫תודה שבאת, אלנה.‬
‫אתם יכולים לצאת משם, זה קרוב יותר.‬
‫אני אביא את המכונית.‬
‫מרגריטה, לווי את אלנה בבקשה.‬
‫מכאן.‬
‫חבר'ה, אתם צריכים להתרכז.‬
‫למה את נותנת לסאקוטי הזאת להציק לך?‬
‫אמרתי ליועצת.‬
‫בפעם הבאה תמשכי לה בשיער.‬
‫תגרמי לה לפחד ממך.‬
‫אבל זה עלול להכאיב לה.‬
‫היא לא מכאיבה לך?‬
‫אני חייבת ללכת. שיהיה לך יום טוב.‬
‫שמרי על עצמך.‬
‫תפסיקי ללכת לכנסייה כל כך הרבה.‬ ‫אנשי הכנסייה האלה ישטפו לך את המוח.‬
‫הנה, אימא.‬
‫אני מסתדרת לבד.‬
‫הנה.‬
‫זהו.‬
‫הלחות הזאת גורמת לשיער שלי להיראות נורא.‬
‫תסתפרי. את כבר מבוגרת.‬
‫הוא באמת צריך לטרוח ככה?‬ ‫-הוא עושה את זה בשבילי, אימא.‬
‫"ובמרחק‬
‫"שם תהיה‬
‫"לצידי‬
‫"כשתחפש אותי‬
‫"תמצא אותי‬
‫"שם בשבילך"‬
‫אה, זה "לצידי".‬ ‫-אני אוהבת "שם בשבילך".‬
‫"ונאבד תחושת זמן"‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫תודה רבה.‬
‫המספר הזה, מספר החשבון מחברת הביטוח שלנו,‬
‫לא תואם למספר בתיק הרפואי שלה,‬
‫כי ה-1 של הרופא נראה כמו 7.‬
‫חברת הביטוח שמרה את העותק‬ ‫שהיה ברור יותר, אז…‬
‫אמרו שירד גשם הבוקר.‬
‫שמעתי שירד רק בלילה.‬
‫באחת עשרה.‬
‫באמת? באחת עשרה?‬ ‫-עדיף.‬
‫נחמד לישון לצלילי גשם.‬
‫בבקשה…‬
‫זאת פעם שלישית שלנו כאן.‬
‫אנחנו באות מחוץ לעיר. בבקשה.‬
‫בבקשה.‬
‫זה הכול?‬
‫כן, זה הכול.‬
‫תמיד עושים לנו המון בעיות.‬
‫במשרד של הרופא, בבית המרקחת…‬
‫בביטוח הרפואי.‬
‫אני יודע.‬
‫הם רוצים לעייף אתכן, כדי שתפסיקו לבקש.‬
‫אל תיפלו בפח.‬
‫תודה רבה, דוקטור.‬
‫בואי, אימא.‬ ‫-אני מסתדרת לבד.‬
‫מה קרה?‬
‫התייחסו אלינו יפה.‬
‫הנה הוא!‬
‫הוא חם, אבל יהיה בסדר.‬
‫תביא דלי קרח, נוסיף קרח.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה?‬ ‫-כן.‬
‫נסה אתה, אתה חזק יותר.‬ ‫-בסדר.‬
‫צריך טכניקה טובה, לא כוח.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אופס!‬ ‫-אלוהים.‬
‫טוב, בואו נחגוג!‬ ‫-כן.‬
‫חוגגים, אימא!‬
‫אני נוהג, אז אקח רק לגימה.‬
‫בסדר.‬
‫לחיי כל המאמצים שלי.‬
‫היה לנו מזל. הרופא היה נחמד.‬
‫אימא, את תראי. הכול יהיה בסדר.‬
‫יהיה לנו קל יותר.‬
‫תודה.‬ ‫-אני משתמשת בידיים, סליחה.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫אתה אוהב כריכים כאלה?‬ ‫-בטח.‬
‫קניתי כריכים עם לבבות דקל, את אוהבת כאלה?‬
‫מה את…?‬
‫למה היא ככה?‬
‫את צריכה להיות גאה בעצמך.‬
‫תודה.‬
‫תודה!‬
‫אימא!‬
‫אימא, תעזרי לי!‬
‫עזבי אותי!‬
‫אני רוצה ללכת. עזבי אותי!‬
‫את תתחרטי על זה כל החיים.‬ ‫-מה את כבר יודעת? אני בטוחה.‬
‫לאן את הולכת?‬ ‫כל הבנות שהולכות לשם מתחרטות.‬
‫שבי.‬
‫אימא, היא רצתה להרוג אותה.‬ ‫מצאתי אותה בזמן.‬
‫אני לא רוצה אותה.‬ ‫-את תתחרטי על זה כל החיים!‬
‫אני לא רוצה אותה! לא אלד אותה!‬ ‫-תביאי לי כדור הרגעה.‬
‫הנה, קחי. תפתחי את הפה.‬
‫היא צריכה ללכת הביתה.‬ ‫-לא, אל תיקחי אותי הביתה.‬
‫יהיה בסדר, אני מבטיחה.‬
‫מוכנה?‬
‫בואי נלך.‬
‫בואי נלך, אימא!‬
‫קדימה, אימא!‬
‫למה לקחת אותו לווטרינר?‬
‫יש לו בעיות גב.‬
‫מה זה?‬
‫אנחנו לא יודעים.‬ ‫-וואו.‬
‫אבל זה נמשך כבר חודש.‬
‫בלאקי המסכן.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום, אלנה.‬
‫אפשר לקבל סיגריה?‬ ‫-אין לי. יש לבנים.‬
‫קחי.‬
‫תדליק אותה.‬
‫שנלך?‬
‫אם נאחר שוב…‬ ‫-בואו נלך.‬
‫בואי, את לא יכולה להבריז יותר.‬
‫אני רוצה לדבר איתך.‬
‫אני צריכה ללכת לשיעור.‬
‫למה כתבת "בתולה" על הקיר שלי?‬ ‫-זו לא הייתי אני.‬
‫הבת שלי הייתה חוזרת הביתה בבכי‬ ‫בגלל הדברים הרעים שעשית לה.‬
‫עזבי אותי.‬ ‫-למה ריטה?‬
‫עזבי אותי, כלבה זקנה משוגעת!‬ ‫-למה ריטה?‬
‫את בסדר?‬ ‫-מה קרה?‬
‫מה היא עשתה?‬ ‫-את בסדר?‬
‫בואי, תתרחקי ממנה.‬
‫מכשפה זקנה!‬
‫כלבה זקנה מזדיינת.‬
‫אני לא יודעת מה שמעת,‬ ‫אבל הבחורה הזאת בעייתית.‬
‫מלא את זה, בבקשה.‬ ‫-בסדר, תשאיר את זה פה.‬
‫שכנענו את אבא שלה לא להגיש תלונה.‬
‫אבל לטובתך, תתרחקי מבית הספר.‬
‫כן, כי הם עשירים.‬
‫לכן אתם מקשיבים להם.‬
‫למשטרה ולבית המשפט זה ברור כשמש.‬
‫התיק שלך סגור, גברתי.‬
‫אלוהים.‬
‫הבת שלך הייתה חולה.‬
‫אולי תדברי עם בנגאס?‬
‫בנגאס לא היה הרופא של הבת שלי.‬ ‫-באמת?‬
‫אז למה הוא נתן תצהיר לגבי התרופות שלה?‬
‫מה?‬
‫אם תרצי, אוכל להשיג לך טיפול פסיכולוגי.‬
‫אני לא משוגעת.‬
‫והבת שלי נרצחה!‬
‫במשטרה אמרו לי שריטה באה לראות אותך.‬
‫היא הייתה חולה?‬ ‫היא סבלה מאותה מחלה כמו שלי?‬
‫תיכנסי, אלנה.‬
‫כן, ריטה באה אליי.‬
‫אבל היא באה כדי לדבר עלייך.‬
‫היא הייתה מאוד מוטרדת.‬
‫רשמתי לה תרופה נגד דיכאון,‬ ‫והפניתי אותה למטפלת.‬
‫רשמת לבת שלי תרופה נגד דיכאון?‬
‫כן.‬
‫זאת הסיבה שהלכתי למשטרה וסיפרתי להם על זה.‬
‫חשבתי שזה רלוונטי לתיק.‬
‫אבל הבת שלי לא הייתה בדיכאון.‬
‫היא קמה מוקדם כל בוקר, הלכה לעבודה.‬
‫היא הייתה חזקה כמו שור.‬
‫בואי.‬
‫אין אפשרות בחירה?‬
‫אני לא מבין.‬ ‫-אתה יודע למה אני מתכוונת.‬
‫אימא שלך רוצה לחיות.‬
‫אימא שלך תחיה.‬
‫אני לא מדברת על אימא שלי.‬
‫אם יש יותר מזה…‬
‫אני לא בטוחה אם אני רוצה.‬
‫אלנה צריכה אותך עכשיו‬
‫בדיוק כמו שהיית צריכה אותה כשהיית ילדה.‬
‫תצטרכי להתרגל לרעיון‬ ‫של להיות אימא של אימא שלך.‬
‫כי אלנה שהכרנו פעם‬
‫תיעלם.‬
‫לאט לאט היא תחזור להיות כמו תינוקת.‬
‫על מה אתה מדבר, דוקטור?‬
‫אימא שלי לא תהפוך להיות תינוקת.‬
‫תינוקות גדלים, ובשלב מסוים הם קמים…‬
‫הם לומדים ללכת.‬
‫הם אוכלים בעצמם, לומדים לדבר.‬
‫אימא שלי לא תהיה תינוקת.‬
‫ואני לא יודעת אם אוכל להיות‬ ‫האימא שאתה מבקש שאהיה.‬
‫אנחנו נעזור, ריטה. אל תדאגי.‬
‫תעזרו למי?‬
‫לאימא שלי, או לי?‬
‫בואי נראה.‬
‫בואי ננסה את אלה.‬
‫קחי חצי כדור בבוקר,‬
‫ובהמשך נתאים את המינון‬ ‫לפי מה שנראה לנו נחוץ, בסדר?‬
‫אלנה.‬
‫באת להתפלל?‬
‫לא באתי להתפלל.‬
‫אני רוצה לדעת מה קרה באותו יום.‬
‫חואן, בוא איתנו!‬ ‫-בוא!‬
‫בוא איתנו?‬ ‫-מה העניין?‬
‫מה קרה?‬ ‫-יש מישהי מתה במגדל הפעמון.‬
‫בוא.‬ ‫-מה הכוונה מתה?‬
‫בוא, אתה תראה.‬ ‫-תאטו.‬
‫היא קשורה מעל הפעמון.‬
‫טוב, חכו. אל תצעקו בכנסייה שלנו.‬
‫בואו נלך.‬
‫בזהירות, אתה עוד תפיל אותי.‬
‫תראה! אתה רואה? לא האמנת לי.‬
‫היא לא הייתה איתי.‬
‫כשהגעתי לשם, היא הייתה מתה.‬
‫החבל היה שם‬ ‫מאז הפעם האחרונה שניקינו את הכיפה.‬
‫אין כאן שום סוד, חוץ מהסיבות של ריטה.‬
‫ריטה אף פעם לא הלכה לכנסייה בימים גשומים.‬
‫למה לא?‬
‫אתה לא יודע? היא פחדה שיפגע בה ברק.‬
‫באמת, אלנה, אל תאמיני בדברים כאלה.‬
‫ירד גשם.‬ ‫-די עם הגשם.‬
‫זה חטא הגאווה לחשוב שאת יודעת הכול.‬
‫למה הסתרת אותה?‬
‫לא יכולנו לעשות שום דבר בשבילה,‬ ‫חוץ מלהתפלל.‬
‫התקשרתי למשטרה.‬
‫ביקשתי מהם שיבואו אחרי המיסה של שבע.‬
‫בואו אחרי המיסה, בבקשה.‬
‫כן, תודה.‬
‫למען הקהילה שלנו.‬
‫בסדר.‬
‫כן, זה בסדר.‬
‫תודה.‬
‫אל תישארו פה היום.‬
‫לכו עם ההורים שלכם.‬
‫לכו.‬
‫"אתם מלח הארץ.‬
‫"ואם המלח היה תפל,‬
‫"במה ימלח?‬
‫"הן לא יצלח עוד לכול‬
‫"כי אם להשליך חוצה והיה מרמס לבני אדם.‬
‫"אתם אורו של עולם.‬
‫"כן יאיר אורכם לפני בני האדם למען יראו‬ ‫מעשיכם הטובים ושיבחו את אביכם שבשמיים‬
‫"כי אם על המנורה להאיר לכל אשר בבית.‬
‫"כי אין נסתר אשר לא יגלה,‬
‫"ולא נגנז דבר אלא כדי שיצא לאור."‬
‫אלו דברי האל.‬
‫מה זה היה?‬
‫אבינו!‬
‫מה זה היה?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫היא הפסיקה לבוא לווידוי. לפחות איתי.‬
‫ניצלת אותה.‬
‫אל תפגעי בכבודי, אלנה.‬ ‫או בזכרה של הבת שלך.‬
‫מעולם לא טיפחתי אצלה תקוות.‬
‫אבל התענגת על פנטזיית גן העדן הנצחי שלה!‬
‫אל תחללי את המקום.‬
‫כואב לאבד מישהי שאהבת.‬
‫במיוחד במקרה כזה, כשהכול מתערבב יחד.‬
‫מה מתערבב?‬
‫הכאב‬
‫והכעס.‬
‫אנחנו, כנוצרים,‬ ‫יודעים שהגוף שלנו לא שייך לנו.‬
‫הכנסייה מגנה פעולות מסוימות‬ ‫שאנשים נוקטים נגד חייהם שלהם עצמם.‬
‫המתת חסד, הפלה, התאבדות.‬
‫אני מבין, אלנה.‬
‫איך אתה יכול להבין?‬
‫אין מישהו שיצחצח את הנעליים שלך?‬
‫- טיול -‬
‫- איזבל הררה‬ ‫סולדדו דה לה אינדפנדנסיה 474 -‬
‫- תסמינים -‬
‫- חיים עם פרקינסון‬ ‫טיפים למטופלים ולמטפלים -‬
‫- מאר דל פלטה -‬
‫בואי נלך, אימא.‬
‫קדימה, אימא!‬
‫אנחנו מתקרבים לתחנת קונסטיטוסיון.‬ ‫זוהי תחנה אחרונה.‬
‫הרכבת ללה פלאטה תצא מרציף חמש.‬
‫הנה.‬
‫תני לי לעזור. מה שמך?‬
‫אני בסדר.‬
‫את לבד?‬
‫תעזרי לי. אני רוצה מונית.‬ ‫-את לבד?‬
‫מונית? לא, הזמנו לך אמבולנס.‬
‫רגע, אני אעזור לך.‬
‫בסדר, קומי.‬
‫את בטוחה?‬
‫אני אביא את המטרייה שלך.‬
‫הנה.‬
‫עזבי אותי.‬ ‫-בסדר, אני עוזבת.‬
‫הגברת תשב קדימה, כי היא קצת מסוחררת.‬ ‫-אוקיי.‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫שמרי על עצמך.‬
‫נואבה דה חוליו, ליברטדור, פיגרואה אלקורטה,‬
‫ואז הפלנטריום.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫אני לא רוצה ללכת.‬
‫יהיה בסדר, אני מבטיחה.‬
‫את בסדר?‬
‫את צריכה עזרה? שאעצור בצד?‬ ‫-לא.‬
‫אני בסדר.‬
‫איזבל.‬
‫אני אימא של ריטה, אלנה.‬
‫אלנה?‬
‫את יכולה לפתוח?‬ ‫-כן.‬
‫להתראות.‬ ‫-ביי.‬
‫מה את עושה פה, אלנה?‬ ‫-לא השגתי את מספר הטלפון שלך.‬
‫לא ידעתי אם אמצא אותך פה.‬
‫הוא הבהיל אותי.‬
‫שברתי אותה?‬ ‫-לא.‬
‫בת כמה הבת שלך?‬
‫חולייטה בת 25.‬
‫למה באת, אלנה?‬
‫כדי לסגור חוב.‬
‫חוב?‬
‫את לא חייבת לי כלום.‬
‫לא.‬
‫את חייבת לריטה.‬
‫היא הצילה אותך.‬ ‫-מה?‬
‫אני לא אוהבת להציב דרישות, אבל את צעירה.‬
‫הגוף שלי כבר לא מסוגל.‬
‫את יפה ואת עורכת דין. הם יקשיבו לך.‬
‫אני עורכת דין לענייני משפחה, לא פלילית.‬
‫בשביל ריטה, את יכולה.‬
‫לא, אני לא יכולה.‬
‫את לא מרגישה חייבת לה?‬
‫הודות לריטה יש לך בת.‬
‫יש לך משפחה.‬
‫לא רציתי להיות אימא.‬
‫אבל…‬
‫כשהם הניחו אותה בזרועות שלך?‬
‫כשהיא קראה לך "אימא"?‬
‫היא קוראת לי איזבל.‬
‫את לא זוכרת?‬
‫הלכתי לעשות הפלה, והיא גררה אותי משם.‬
‫נתתן לי כדורי הרגעה‬ ‫והבאתן אותי לכאן ברכבת.‬
‫כן, הבאנו אותך להורים שלך.‬
‫ידעתן שהן לא ייתנו לי לעשות את זה.‬
‫גם ריטה ידעה.‬
‫אם את כל כך מתחרטת על זה,‬ ‫למה שלחת לנו את התמונות?‬
‫לא אני שלחתי את התמונות.‬
‫אימא שלי צילמה אותן ושלחה אותן לכל העולם.‬
‫ההורים שלי גידלו את חולייטה.‬
‫אני אוהבת אותה, אבל לא כמו בת.‬
‫לא.‬
‫אני צריכה לחכות שהכדורים שלי יתחילו לעבוד.‬
‫לא באת בשביל עורכת דין.‬
‫חיפשת נחמה.‬
‫מה את רוצה לשמוע?‬
‫שריטה לא התאבדה?‬
‫שהיא לא השאירה אותך לבד, חולה?‬
‫ירד גשם ביום ההוא!‬
‫ריטה פחדה נורא…‬
‫מסערות!‬
‫היא תמיד נשארה בבית!‬ ‫היא אף פעם לא הלכה לכנסייה!‬
‫אז משהו הפחיד אותה יותר מהגשם.‬
‫מה הכוונה?‬
‫היא התאבדה כדי להפסיק לטפל בי?‬
‫לא.‬
‫לא הייתי אימא רעה.‬
‫תמיד הייתי שם בשבילה.‬
‫עשית מה שיכולת.‬
‫אני רוצה לחיות.‬
‫למרות הגוף הזה.‬
‫ולמרות שריטה הלכה.‬
‫הוא מחבב אותך.‬
‫את רוצה תה?‬
‫כן.‬
‫שלום לך.‬
‫מה יש?‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬
‫אם אתם מכירים אדם‬ ‫שזקוק לעזרה כדי למנוע התאבדות,‬
‫בקרו ב-WWW.WANNATALKABOUTIT.COM‬