Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Швидше!
Ейф, піддай газу!
Давай, газуй!
- Всядься! - Туди їдь!
Оно вони!
- Так! - Випусти! Мушу вийти!
- Чекай! - Като!
- Чекай, Йове! - Сиди!
- Чекай! - Като!
72 ГОДИНИ ДО ТОГО...
НЕЗРУЧНИЙ ВІКЕНД
Оллі, мені тут дзвонили з 90-х.
- Кажуть повернути зйомки. - Триндець!
- Вибач. - Усі смартфони.
Господи.
Це буде в ефірі?
Ой-йой-йой.
- Оллі, глянь на тата. - Не знаю.
- Йому соромно. - Я не пам'ятаю.
Оце молодь пішла.
Цей фінал був легендарним.
Ти король.
2013 ЄЛМЕР - 2014 ОЛІВ'Є 2015 ТИЦІЯ - 2016 ЕЙФЕЛІН
Так. Майже.
- Заллєш двигун. - Нема часу.
- Ох, братики. - Що це у нас?
- Нагородження. - Ага, церемонія.
- Класні вийшли футболки. - Ти така білява.
Віддай.
- Ааде, сюди. - Щороку те саме.
ОЛ-ЛІМПІАДА
- Глянь сюди. - Молодець, дорогенький.
- Вітаю. - Це вони дражняться.
- Оллі. - Клас, хлопці.
Оллі, це для тата.
Буде на дровах, а не на вугіллі.
Я відкоркував пляшку вина.
Так, окей, готово.
Оллі!
ОЛІВ'Є ЗОМЕРС
Що ж, почнімо, братику.
Йове? Люба, ти не бачила Йова?
Покласти Оллі на стіл?
Чудова ідея, люба.
Ейф уже тут?
Привіт, це Ейф. Я зайнята дечим приємнішим,
ніж розмови по телефону, тож...
- Боже, ти цілий? - Ага.
Ну, що ж... Привіт, Ейф, це я... знову.
Усе добре?
Ох, чорт.
На котру ти планувала бути? Бо ми скоро...
Ану зачекай. Чорт. Передзвони мені.
Привіт, куцепердики.
- Привіт. - Усе добре?
Так.
Мамо, хай не встають, доки вівця не позеленіє.
Май на увазі, бо вони не навчаться.
- Увага. - Будьте чемні, дітки!
Мені треба йти.
- Йдіть пограйтеся. - Люблю вас. Цьом, па-па.
Ідеально.
Що ти готуєш?
Голуба з равликами.
- Типу, м'ясо з рибою? - Ні.
Або я почну з номера, а тоді розвію прах,
або після фіналу. Усяко добре.
Єле, може, спершу подивимося, як вона?
Так, звісно.
Гадаю, розвіювати прах кохання її життя - для неї жах.
А, звісно.
Єле?
- Що це? - Що?
- Це ж як на лобку. - Ні, це цапина.
Тиць...
Що від неї чути?
Досі не відповідає.
- Серйозно? - Що смердить?
Господи, Тиць, ти могла кремувати свого брата й у цій духовці.
Ну, не страшно. У нас ще є сирна тарілка.
А ще шинка і устриці.
- Все буде добре. - Като!
О ні.
Йове, забери звідси цю бідну тварину.
- Там або ми його, або він нас. - Що?
Дикий звір.
Біг просто на нас, вирячивши скажені очі...
Я поцілив у яремну ямку.
Не бери його на свої Рембо-походи.
Полювання.
- І сам не ходи на них. - Чого?
Без паніки...
Плями майже вивелися, тож... Боже милий.
Ейф може приїхати будь-якої миті, а дохлий вепр -
не найкращий дарунок на поминальний вікенд.
Усі в зборі?
Ще Ейф, тату. Скоро приїде.
Тиць, Єле, ноги.
- Ну ж бо, беріть. - Ага.
Разом, ну.
Єлпі, щось ти не все зголив, друже.
Що?
Усе довкола писка лишив.
- Ейф уже їде. - Чудово, тату.
Ти щось приготував?
А от він приготував. Привіт.
Він був тобі найкращим другом. Особливий день.
- Зімпровізую. Буде добре. - Ти штовхаєш, а треба тягти.
- Єлмере. - Тягни, Єлмере.
- Не зараз. - Тягни.
- Ну й де ж Ейф? - Не знаю, але лише мені є до всього діло.
- Ми про неї подбаємо. - Аякже. Повісьмо його он там.
Що? Чорт.
Усе гаразд?
- Ну, знаєш, рак. - У тебе немає раку.
Це так, але міг би бути.
Так, налаштуймося на позитив.
- Привіт. - Агов, солодусики!
Привіт.
Народ, це Брам.
Привіт.
Мій новий храм.
Брам-храм. У фургоні звучало смішніше.
Тату?
- Привіт, сестричко! - Сеструню.
Ох... привіт.
Браме, це Кат, моя сестра.
- Привіт. - Привіт. Брам?
Ого... яка звірюка. Це мені подарунок?
- Ох, вибач. - Квітів би вистачило.
- Ну, вепра в тебе точно не було... - Привіт, любий.
Я така рада тебе бачити.
- Як доїхали? - Нормально, але довго.
Налити холодненького?
- Ага. - Супер.
Добре, супер.
- Любий мій Єле. - Привіт.
- Що ж... Господи. - Привіт.
- Тобі пасує борода. - Так?
Ага.
Це що, черевики Оллі?
- А й справді. - Личать тобі.
Костюм супер.
Так, це вовна. Ангорка. Турецька.
А не парить зараз?
Ну, вовна гріє, коли треба, а в спеку холодить.
Мене звати Єлмер.
- Привіт. Гарне ім'я. - О, Тиць. Це Тиць.
Привіт, Тиць. Брам.
- Тиція. - Окей.
- Пардон за спізнення. Затори, таке... - Краще ніколи, ніж пізно.
Можна нам спершу освіжитися?
- Звісно. - Ми миттю...
Так. А, люба, рушники в туалеті під раковиною.
- А якщо треба шампунь... - Усе добре, люба. Дякую.
- Що ж... - Окей.
- До зустрічі. - Так.
Якого біса?
Він відомий співак, знаєш.
Заводити когось зараз...
Вікенду не буде.
Ну й поворот.
- Ага. - Все буде добре.
Та ти що, Йове! Добре?
Для тата це сором.
Вона твоя сестра-підліток, тож розбирайся.
Так мило, справжній душ.
Ну, я б краще у фургоні.
Так. Точно.
Це було ніяково?
Наскільки ти про це думаєш.
Воно все тут.
Цікаво. А я думала...
тут.
Почала - закінчуй.
Он як?
Правила є правила.
Вибачте, пане.
Може, це вона так зцілюється.
Називай це як хочеш.
- Таке часто буває. - Це неповага.
- Може, хай заспіває. - Ні, скасовуємо.
Новий альбом непоганий.
Йове, не зараз. Давай побачимо, як піде, окей?
- Ти підеш чи я? - Це увесь номер міняти.
Ти теж часто його слухаєш.
Так, бо я твого бринькання натерпілася.
Це блюґрас, але окей.
Я просто радий, що вона приїхала, тож...
- Агов! - Привіт!
Агов, Ейфі!
- Зуби почистила? - Не лише зуби.
Добре. Я піду.
Що це смердить?
- Мій хімічний туалет. - Ясно.
Добре.
- То ось де ви живете? - Так.
Маленький, та затишний.
А що таке?
Та нічого.
Просто хотіла глянути на твій... фургон.
А, супер.
Що ти скажеш?
Про фургон?
Ні, про вікенд тут. Разом.
А...
Та все круто. А ти що?
Ага. Круто, так. Мабуть.
Хоча трохи дивно.
Дивно? А що дивного?
Ну, знаєш, розвіювати прах.
Поруч з іншим.
Що за «а»?
Тобі цікаво, як у мене справи?
Так. Цікаво, як воно тобі.
Не любиш, як щось іде не по-твоєму.
Я хвилююся за тебе.
Я можу про себе подбати.
Гаразд, так, мені ніяково, що ти привезла сюди нового хлопця.
Так, ти сидиш на хімічному туалеті місяцями.
Ти собі ні в вус не дуєш.
А ми всі тут увихаємося.
- Що на це скажеш? - Я вас не просила.
Просто це дивно.
І, чесно, гадаю, Оллі теж так подумав би.
Так?
Окей. Це мені не в кайф.
- Анітрохи. - Ейф, прошу. Ейф.
Добре.
Ну як, Стене?
Я Брам.
Хан. Ол-лімпіада, так?
Щороку мій брат влаштовував ігровий вікенд.
А які призи...
Востаннє Йов виграв снігокат. Так.
Могли троє всістися. Гарний був.
Ну, а цей рік - особливий. Так.
Вшанування.
Лише його улюблені ігри, але є нюанс.
- Супер. - Так, супер.
Ага, а завдання складні. У тебе...
коліна не слабкі? Є якісь вади?
- Ні. - Добре.
Нема.
То цього року ти організовуєш?
Так.
Організовую і виступаю.
Готую номер.
- Номер? - Так.
Ну як, номер... Це радше...
вистава.
- Вистава. - Так.
То ви з Ейф...
Ви вже...
мали пару побачень, чи...
Ну, наскільки я пригадую...
ми разом подорожуємо вже десь пів року.
І...
Шалено закохані.
А, ясно. Значить це ще не точно...
Так?
Що ж. Супер.
У гарний день він майже старий добрий батько.
Агов.
А ти тут що забула?
Не рада мене бачити?
Звісно, рада. Але це трохи не в тему.
То будемо вдавати, що не знаємо одне одного?
А ти як думав?
Привіт, старий.
Рада тебе бачити.
Ходи їсти.
По мене їдуть.
Гаразд.
А це точно треба на стіл? Наче похорон.
Так і є, ні? У нас поманки.
«И».
- «И»? - «И».
Що за «И»?
Поминки.
А.
Що ти робиш?
Ресторан зачинено.
Чекай-чекай, а як же ж ті всі ескарго?
Начхати.
Усі чекають на твоїх голуб'ят. Люба.
Для кого ти цілий тиждень стояла на кухні?
Гарні свічки.
Єлпі.
Єлпі, ходи сюди.
Так?
Він бував ще тим мішком гімна, але це...
Мало що залишилося, га?
Так, швидко закрийте.
- Я собі на якусь ковбасу схожа. - Ні, люба, чудовий вигляд.
Як ти взагалі?
Усе вже на столі.
Ні, я про...
Ти ж приєднаєшся увечері?
Ясно.
Господи, Тиць.
Єле, можна це забрати?
Це мій сценарій.
- Так, але треба... - Ну, добре.
- Так. - Точно?
- Гаразд. - Я хочу спершу дещо сказати.
Друзі, оплески Тиць. Виглядає дуже смачно.
- Так. - Неймовірно.
Так, я саме хотіла це сказати. Але, зрештою...
Як добре, що ми нарешті знову разом.
З новачком, звісно, Брамом.
- Вітаю. - Дякую.
Скільки ж ми збиралися, щоб ушанувати цю божевільну традицію?
І яка гірка іронія,
що з нами немає того, хто її започаткував.
Я точно знаю, що Оллі хотів би цього.
Тож хай цей вікенд буде незабутнім.
- Чудово. - Будьмо.
- Гарно сказала. - Так.
- За Оллі. - Так.
- За Оллі. - Будьмо.
Будьмо, брате.
Бац.
- То ти любиш Хорватію? - Італію.
- Здається, так.
Так, це дивно. Але вона щотижня міняє вподобання. Це...
Так і є.
То ти звідти черпаєш натхнення?
- З подорожей? - В плані нових пісень.
- Так. Подорожі... - Дуже добре.
Так, знаєш, життя, все таке. Любов.
- Ох, коханий. - Ага.
- Що вона сказала? - Хочеш - заходь, глянеш.
Показала мені пальця, але я вища за це. Ну бо що я ще могла зробити?
Гарно. Отже, у вас...
Вона така лицемірка. Її не було вісім місяців.
Та вона ще малою колись...
- Я не заважаю? - Любиш танці?
Що?
Я сиджу поруч і мені все прекрасно чути.
Та ні.
- Ми тут говорили про... - Чому він тут?
У нього соски стирчать, а я, трясця, їм.
Ейфі, давай я...
Сиди. Тиць, що саме тобі не подобається?
Ейф, не можна одразу...
Одразу що?
- Давайте без образ. - Ні, скажи.
- Це неприємно, Йове. - Тиць.
Не Тицяй мені. Хай відповість.
Тут або він, або я.
- Ти як мала дитина. Сядь. - Я просто...
Тиць, ми можемо про це поговорити, як дорослі?
Слухай. Ні, все добре. Отже.
Декому тут не подобається...
- То цей «дехто» - це й ти? - Дівчата...
Гаразд. Ну, і я теж. Але тут є й інші, яким не подобається...
Завтра їдемо в Португалію.
- Чудова ідея. - Заспокойтеся.
Господи, що це горить?
- Заспокойтеся. - Йове.
- Антикварний стіл. - Йове!
- Єлпі, не дуй! - Ляскайте!
- Като, зроби щось! - Ляскайте!
- Без паніки! - Не моїм сценарієм!
- Ляскайте! - Йове!
Господи.
Завтра нас не буде.
- Гарного вечора. - Ейф.
- Люди. - Ейф, прошу!
- Друзі! - Ні, я хочу піти.
ОЛ-ЛІМПІАДА
Почуваюся слабаком, як під час дієти з соків.
Вона думає тільки про себе.
Їй просто хтось потрібен.
Та ну? Пісняр у капцях?
Кладу кабана на гриль. Хай йому грець.
Ти бачив той фургон зсередини?
Я голодний.
Не хотілося б там померти.
- Чорт! - Раз-раз, перевірка.
Агов, Єлмере!
Здоров!
Так!
Я виходжу!
Доброго ранку!
Мене звати Єлмер.
Сьогодні я ваш ведучий.
Приєднуйтеся. Це ро-ро-ро-розминка!
О, Тиць теж тут.
- Не треба цього, Єлмере. - І крок.
І крок. Так, Кат, доброго ранку.
Пів на восьму ранку, Єле.
І крок, крок, присіли, ліворуч.
- Треба? - Крок, присіли, праворуч.
- Крок, присіли, ліворуч. - Ааде, халат.
- Крок. - Так.
- Крок, присіли. - А штани?
Крок, крок, присіли. Молодці, друзі.
А тепер - поперек. Зробіть дельфіна.
Чудово. Приєднуйтеся.
Вони вже поїхали?
- А тепер... - Так, схоже на те.
Восьминіг.
- Клас. - Восьминіг.
Ну ж бо, Тиць.
Ану, щоб як желе. Желейний восьминіг.
Добре!
Агов, Браме й Ейф!
Раночку!
Отже, Браме. Кегля - два очки, пішак - одне. Запам'ятай.
- Я думала, ви поїхали. - Поїхали? Ні.
Я просто подивлюся.
Та ну. Приєднуйся. Це ж весело.
А тепер повороти. І поворот. Поворот, і поворот.
Ох, як це тупо.
Поворот, і поворот. І...
Тиць.
Хтось хоче кави?
В боці закололо.
- Ні. - А що мені робити?
Ні.
- Я роблю все, що можу. - Ні.
Не можна нехтувати традицією.
З ним тут я не розвію прах нашого брата.
Ми почнемо з твоєї улюбленої гри.
Це «так»?
Це «так». Дай п'ять!
Перегнув. Ясно.
Ні.
Усі готові?
Так не чесно.
- Вітаю на Ол-лімпіаді, виродку! - Чесна гра, друзі.
Щороку те саме, Єлмере. Щороку те саме.
Ой! Не роби так!
Фіолетовий, червоний.
- Оранжевий. - Бежевий.
Ні, ніхто не бамбуковий.
Ну, Браме, твоя черга.
Здається, ці ласти трохи затісні.
Я піддаватимусь, буде добре.
Три, два, один... Вперед!
Гарно. Йов прискорюється.
О, так, чудово! Ой!
Так...
- Ні! - Чому?
Шимпанзе!
Ці ігри завжди такі складні?
Так. Він торкнувся мавпи, тож...
Ейф перекочується через Йова. Чудовий відрив.
Ні, ой! Йове!
Ага, привіт.
- Єле! - Так. Ого!
- Ногою не рахується! - Оплески.
Тримай, тату.
- Боже мій. - Тобі весело?
Що ви таке придумали?
Боже.
Гаразд, пані та панове. Вітаємо на Ол-лімпіаді!
Пані та панове, зачиніть двері й вікна і ввімкніть радіо.
Сьогодні в Амстердам приїде королева.
Так, ну...
Цей...
Єлпі, це недобре! О ні.
Єлмере!
- Ні, точно був аут. Однозначно. - Йове, холодно!
Браме!
Господи, Тиць.
Чорт забирай. Єле, друже, це надто складно.
Ну, попередні роки було надто легко,
тому я додав елемент пов'язки.
Оце так струмінь.
- Бити не можна, так? - Так.
А він б'є. Пригнися.
Ти щойно сміялася?
Лице звело.
Він дивиться з раю.
Так, це... добре!
- Дивіться. - Так!
Погано. Ще раз.
ФІНІШ
Бляха-муха!
Ой-йой! Припини.
Так.
Йове.
- Дез-метал. - Кажеш, у мене половина?
30 секунд, але з дез-металом. Ти нічого не почуєш.
- Та ну. - Вдягай.
Подивимося.
- Добре. - Готові?
- Так. - Вперед.
Фуертевентура.
Вперта курва!
Фуер-те-вен-ту-ра.
- Лузер веде кнура! - Ні.
Сім'я.
- Двоє дітей і стабільна робота. - Молодець.
Креветки темпура!
- Ось ти реалізувався в музиці. - Ні...
- Фуертевентура! - Круто.
Ага, неймовірно, бляха.
- Фуертевентура! - Так! Молодець.
Біндж-вотчінґ.
Бинт на член!
Ні.
Ти не відчуваєш потреби осісти?
Наступне!
Може, колись.
Але...
Я ще не втомився жити.
- Мас... - Ні. Жодних жестів!
Гаразд. Масляний круасан.
- Заєць-фазан. - Ні!
Масляний круасан.
- Артикулюй, бо не вгадаю! - Я артикулюю!
- Наступне. - Куала-Лумпур.
Коала.
Майже. Куала...
- Ґватемала! - Цікаво працює пам'ять, так?
Куала-Лумпур.
Ти про що?
Куала-Лумпур!
- Твій запах. - Куала-Лумпур.
- Кебаб. - Зупини час.
- Масляний круасан. - Ти не так кажеш.
За велінням традиції...
Фінальна гра цього прекрасного турніру...
Братерські перегони!
Ні, зачекай. Зачекай.
Що? Що таке, любий?
Гей... Просто бийся до кінця, добре?
Він безжальний. А ти не боягуз.
Браме, шолом!
Йове, шолом!
Вколошкай його.
Заводьте двигуни!
Списи напоготові!
Так.
- Так! - Готові до бою?
- О так! - В атаку!
- Ну ж бо! - Давайте, хлопці.
Газуй!
Ну ж бо!
Давай, любий.
Він напирає.
Ну ж бо!
- Наземний бій! - Наземний бій!
- Давай, Йове! - Давай!
Рахується тільки посередині!
Посередині. Давай! Ну ж бо! Просто бий.
Обмани його. Любий, не розчаруй мене!
Молодець, Йове.
Усе гаразд?
Що ти наробив?
- Вибач. - Нема слів.
- Вибач, засильно. - Супер.
- Сильний удар. - Боже.
Ти живий?
Так.
Так, гарно.
Любий, ходи сюди.
Класно, правда?
ЕЙФЕЛІН - ЙОВ - БРАМ
Ну, якщо ти ще раз запросиш мене на вікенд чудернацьких ігор...
Муситимеш приїхати.
Вона так переживає.
Так.
Вона хоч щаслива?
Ну, її брат помер, що ж ти хочеш?
Я про твою сестру.
А...
Кат - це Кат.
А ти як почуваєшся?
Трахни мене.
Пробач, зачекай.
Хочеш, я допоможу?
Щось прив'яв. Можу тобі посмоктати.
Так. Давай.
Добре.
Чорт.
Я якийсь сам не свій зараз.
Нічого, любий. Усе гаразд.
А ще я голодний. А ти ні?
Піду щось поїм.
- Привіт. - Господи!
Вибач, я хотів...
Я зголоднів.
А.
На, ось, візьми.
- Окей. - Так. Тримай.
- Дякую. - Ага.
Оце день, так?
Ти щаслива?
Солодких снів.
- Привіт. - Привіт.
- Гаразд. Дякую за сендвіч. - Ага.
У тебе соски стирчать.
Так?
- Що? - Так?
А, так.
Таки стирчать.
Привіт, шоумене.
Привіт, Бобе.
Я просто хотів...
побажати тобі добраніч.
Добраніч.
Баю-бай...
Ой, ходить сон Коло вікон
А дрімота...
- Привіт. - Привіт.
- Не могла почекати мене? - Ні.
Ти мусиш з ним про це поговорити.
Що? А, так.
Здоров, тигре.
Добрий ранок.
Якщо він вичудить ще одні такі ігри, я вмру.
- Привіт. - А мені цікаво, хто виграє.
Фінальна гра була класна.
- Раночку всім. - Привіт, Єлпі!
Привіт, тату.
Супер-Єлмер.
То який план?
Ну, спершу всі перепочинуть, трохи займуться своїм.
А я підготуюся
до сюрпризу під час церемонії.
Он як. Йове.
Що, соку нема?
Ти не їстимеш?
Я колись їла до обіду?
Та й у мене є справи. Йове.
- Так. - Мені вчора наснився дивний сон.
Ого, і про що він?
Я робив стійку на руках з Г'ю Джекманом.
Він мені здався дуже привабливим.
Що ж... Так, звісно. Слухай, а якщо твоє шоу трохи скорот...
- Раночку. - Агов!
- Привіт! - Привіт.
Сік скінчився. Піду принесу.
- Добре. - Доброго ранку.
- Ага. - Виспався?
Так. Ну, як... Пережив трохи клінічну смерть...
але тепер наче свіжий.
А ти?
Я провела чудову ніч з собою.
Клас. Я б зараз добряче поїв,
бо в Єлмера в планах епічне шоу.
Ого, який твердий.
Буває ж таке.
Це було низько.
- Знаєш, яка вода холодна була? - Аякже.
Та й я втомився.
Кохана, таке буває.
Ну... ні.
Люба. Я все надолужу.
Якщо я тобі не подобаюся, так і скажи.
Хочеш зараз?
Що за цацикі без йогурту?
І тобі раночку.
Що ж, піду я пірну в холодну воду.
Гей...
Ти дуже гарненька, ти це знаєш?
Крок, раз, крок, крок, крок, крок і пауза. Оплески. Оплески.
Оце кабанюра, га?
Тиць.
Може, будемо добрішими одна до одної?
Мені не подобається цей настрій.
Нам весело, хіба ні?
Ігноруватимеш мене всі вихідні?
Ейфі.
- Привіт. - Привіт.
Усе гаразд?
Усе добре.
Так?
Дуже весело, Єле. Ти чудово організував ігри.
- Справді? - Неймовірно.
О, я дуже радий.
Можеш піти зі мною?
Нащо?
Я хотів дещо спитати.
Просто спитай.
Що... тут?
А що? Ніяк?
Та спитаю.
Так, звісно.
Дивись...
Тобі, звичайно, дивно мене бачити.
- Чому? - Ну, бо я...
Бо я надто схожий на свого брата, і...
Що? На Оллі? Гадаєш?
Так. Люди так кажуть.
Я взагалі не помічала.
Ясно.
Що ти хотів спитати?
Показати приз?
Серйозно?
Приз?
Давай. Супер.
Що ж...
- Готова? - Так.
Єле! Ти що!
«Зюндапп» Оллі!
Так.
Повністю відновлений і відремонтований.
- Ох, Єле. - Так, багато роботи, але я це зробив.
Це дуже гарна ідея.
Так я його тримала.
Так...
Де ключі від машини?
Йове!
Синку, поверни камеру, бо я бачу лише підлогу.
Йове, де ключі від машини?
Тато зараз розпалить гриль. А ось і мама.
- Бувай. - Привіт, дітки.
Ні, синку, треба повернути екран.
А тепер в інший... Ой.
Що ж, чудова розмова.
Ага, на старшого не покладешся.
Весело нам тут, правда?
Ще й як.
Взагалі чудово, і без дітей.
Дивлюся на інших чоловіків, і тішуся тобі.
Це мило.
Ми вміємо посміятися удвох.
Ніколи не готував з кабана,
але це ж та сама свиня, правда?
Гадаю, так. Інакше міг би покласти його в сувід перед грилем.
Вугілля надто вологе. Так і знав.
Може, якось зробимо щось разом?
Поїдемо кудись? Ми удвох, без дітей?
Так, це весело. Люблю подорожі.
Але спочатку я помандрую у винний льох.
Ключі.
- Скласти компанію? - Бринькай собі далі.
Пригадуєш? Тепле пиво? Вітер в кишенях, ледве на чізбургер?
Давай не будемо.
Слухай, тобі треба викричатися.
Допоможе. Випусти пару.
Ти закінчив?
Ти про це часом згадуєш?
То був літній роман. Мені було 18. Я стрибнула б на будь-кого з гітарою.
То ти не казала про мене Ейф?
Ні. Воно того не варте.
Агов, Ейф.
Мені треба в туалет. Секунду.
Гаразд.
Ейф?
Тож, я... я хотів раніше сказати, але...
Якось дивно говорити про таке з тобою в туалеті,
але мене й так влаштує.
Ну, бо двері зачинені, знаєш.
Розумієш?
Ти вже зайнята.
Я знаю це, але думаю, що я...
Ну, якщо тебе теж...
це влаштувало б... Воно може здатися дивним, бо я його брат, і...
Звісно, це має бути взаємним, але...
Я думаю, що я міг би бути тобі гарною парою.
Друже, тут зайнято.
І нагору теж поки що не ходи.
От брудний старий.
О, привіт.
Оце ти старий збоченець.
Але сказав гарно.
Слухай...
Я думав, ти незайманий чи якийсь асексуал,
але запасти на своячку? Ну ти дав, старий.
Може, залишимо це...
між нами?
Вибач, я така язиката Хвеська.
Цього ніхто не має знати.
Ні, звісно. А який там приз цього року?
Йове, ні.
- Я не можу сказати. - Ні?
А додаткових п'ять балів?
- Для Йова? - Запідозрять.
Ейф.
Ну, може, один якось організую.
- Ейф. - Що?
П'ять.
- Хочеш випити вина? - Ага, ще й як.
- Супер. - А ти?
- Ні. - Ні? Окей.
П'ять кегельок.
Супер, чуваче.
Ти забрала мій плащ?
О котрій приїде Оллі?
Я його спитаю.
Температура ще не та, але я не дочекався.
- Клас, дякую, любий. - Тримай.
- Будьмо. - Будьмо.
Непогано.
Всередині досить просторо.
Можеш якось позичити.
Като мене покине, якщо я запропоную їй відпустку в цій штуці, тож...
Я тільки за.
Я тут...
Що це?
Ну, не викидати ж його.
Ох.
Тепер Оллі назавжди з тобою.
Слухай, як там з кабаном?
- Ти хотів його сам білувати? - Так.
Так, як і сам його підстрелив?
До чого хилиш?
Та я просто зголодніла вже.
Тільки нікому.
Звісно. У Філіпа реберця взяв?
Ну аякже.
Ти жахлива.
Страшна людина.
Бум!
Пані та панове...
Хлопчики й дівчатка...
Ось вам...
Єлмер.
Я таке якось в аргентинському ресторані їв. Смакота.
- Неймовірно. - Чесно?
Привіт, люди.
- Отже, план такий... - Це що?
Ти схожий на член.
- У халаті. - Це для шоу.
- От грубіян. - А ні?
Якщо зможете доїсти негайно, то ми з вами...
Боже, Єле, сподіваюся ти ніколи не полисієш.
Ясно.
Так.
Я вже майже готовий до...
- Вже йдемо. - Чекаємо.
- Вже майже. - Дуже цікаво.
Лобкове волосся? Гарно.
Сміх та й годі. А червоні щоки... Це ти його гримувала? Зізнавайся.
Він наче зашарівся.
- Геть здурів чоловік. - Мовчи.
- Але ж він схожий на член, хіба ні? - Ти теж.
- Та ну? - Ага, ти член з бородою.
- Що ти сказала? - Бійка!
Жалюгідно. У нього ані грама самоіронії.
Два чоботи пара. Тиць, скажи щось.
Що це за хрінь?
Це не нормально.
На що я дивлюся?
Якась гігантська вульва.
- Це не вульва, це пизда. - Гидота.
Це типу народження.
Це ж пологи!
Чудово, Єле.
Розділ перший.
Дитсадок.
Оллі...
пішов у садочок.
Там він зустрів Йова. Привіт, Йове.
Привіт.
А Йов такий: «Ні, я хочу грати в м'яча.
Не заважай мені, йди геть».
- Господи, Єле. Далі. - Вибач.
- Промотай вперед. - Хай закінчить.
Розділ другий. Середня школа. Приєднуйтесь!
Срака-мотика.
Єле. Скільки це займе часу?
Що? А... Ну, десь... Ще десь 22 хвилини.
Може, промотаємо до церемонії?
Пропустити все?
Так, як щойно.
Ага... Ну, в мене було ще...
Було ще кілька жартів і феєрверки, але можемо... можемо...
Можна пропустити.
Що ж!
Ви готові?
- Так! - Так!
- Господи. - Отже, переможець цієї легендарної...
Ще раз. Переможець цієї
легендарної Ол-лімпіади...
Барабаний дріб... Усі йшли нога в ногу.
Один конус став вирішальним.
Тож переможець...
Йові-Бові!
- Що? - Так!
Ти переміг!
Це божевілля!
- Браме, ти другий. - Ого!
Ти теж молодець.
- І як воно? - Ага. Це...
Так!
Так. Ну, що я можу сказати? Звісно, це було очікувано.
- Цей вікенд був... - Приз!
Що ж, я чую зі студії крики про приз.
Ось так. Отак. Ой.
- Що? - Ого!
Старий «Зюндапп» Оллі.
- Не може бути! - Боже!
- Яка крута штука! - Ти псих!
- Це ж капець! - Круто!
Три, два, один...
А я думаю, треба розділити на всіх.
- Серйозно. - Та ну.
Чекайте... а як... стоп... Коли ви це почали?
Аад започаткував ці ігри, ще коли ми були малі.
Потім Оллі взяв організацію на себе, ну і...
- Так. - Так.
Скільки років ми це робимо?
Так, Оллі все життя грав.
- Точно. - А як він шахраював!
Так.
Він був за будь-яку затію. Просто щоб спробувати, відчути.
Згадайте, він нас будить, і:
«Люди, бігом усі на пляж. Там ночосвітки. Бігом».
А ті кошики для пікніків з пивом.
- Без ночосвіток. - Ага.
Точно.
Скільки я всякого з ним зробив. За ним треба було наглядати.
Диво, що його не кидали щотижня за ґрати.
Він би запудрив наглядачам мізки своєю харизмою.
Він був вищий за закон.
І такий щирий.
А остання Ол-лімпіада?
Тоді ми не знали, що на ній ми востаннє разом.
За досвіди.
Камінь, папір...
Ага.
Ножиці.
А він теж брав участь?
Ні, він не...
Хороший він, правда?
Еге ж.
Навіть якби ти привела Путіна, для мене це б не мало значення.
У нас в гостях зірка, ти знаєш?
Оллі?
Ой-йой. Геть з дороги! З дороги!
Обережно, добре?
Бляха-муха!
От бляха!
Єле.
- Єле! - Ану! Хапай його!
Єлпі!
А Оллі вже тут?
Так.
Гарно, правда?
Оллі тут.
А що це ми робимо?
Прощаємося.
О, чудово.
Привіт.
Що?
Що таке?
Тут порожньо.
Тобто?
- Порожньо. - Що ти верзеш?
Як так сталося?
- Серйозно? - Так.
Що? Господи! Ти жартуєш.
- Ви ж клали його туди? - Не може бути.
Так, ну ми...
Ви ж бачили його в чаші?
Так, авжеж.
Там порожньо?
Усе буде добре, тату.
- Чекайте. Хто тримав мішечок останнім? - Єлмер.
- Я першим пішов спати. - Він на сцені його тримав.
- І на «Зюндаппі». - Це було раніше. А потім на сцені.
- Коли це було? - Учора ввечері.
- Точно там востаннє? - Так.
- Гаразд. - Так.
Не може бути.
- Усе буде добре. - Нічого нема.
Усе буде добре.
- Він таки зник? - Знайдеться біля сцени. Побачиш.
Його там нема.
- О ні. - Господи.
Усе буде добре, люба.
Він любив пропадати, правда?
А тоді раптом з'являвся як Пилип з конопель, з розповідями
про курву зі скляним оком.
А де тато?
Він щойно був тут.
Чорт забирай. Тату?
Гаразд.
- А тепер що? - Я не знаю, Єлмере.
Друзі. Навіть якщо ви його не знайдете, пам'ятайте, він завжди буде тут.
Тату?
Оце поворот.
- Я не висипала його в чашу. - Йов сказав висипати.
- Нащо було це робити? - Заспокойся.
- Господи. - Тиць!
Єле. Єлмере! Боже.
- Боже. Ходи. Сядемо. - Йове!
Йове!
- Чекай. - Тату!
Може, він вирішив прогулятися.
Тато не гуляє.
Трясця!
Чорт.
Гей.
Усе гаразд?
Голова зараз вибухне.
Тримай.
Треба сховатися від сонця.
Дуже активне.
Так.
Ходімо.
Нащо йому знадобилося висипати його в чашу?
Прикольна ідея.
Треба було мені зберігати прах у безпечному місці.
Він з добрими намірами.
Серйозно, з добрими?
Подумав би хоч раз.
Відпусти це.
На мені все в хаті: діти, прання, прибирання. Я...
- Без мене все шкереберть. - Розслабся.
Розслабся.
Тиць, зачекай.
Бонжур.
Можна дещо спитати?
Ви знаєте англійську?
Ні, не знає. Або прикидається.
Хто тих французів зна?
- Що там? - Як буде «чоловік» французькою?
Homme.
Homme. Ви не бачили homme з такою...
Він не зрозуміє.
Сумка? Сумка? Сумкоу? Сумкуар? З таким petit сумкуаром?
Гаразд. Мерсі.
Уяви собі чисто гіпотетично...
Що, як він пропав?
- Ну, Като піде. - Тиць тебе вирубає.
А Ейф не захоче тебе бачити.
Це точно.
О ні. Добре. Так.
- Гаразд, його тут немає. - Так.
- Що залишилося? - Старий сарай і винний льох.
Старий сарай такий огидний. Підозрюю, Аад там іноді сере.
Ти підеш у сарай?
Камінь, папір, ножиці.
Переможець йде у льох.
Іноді мені здається,
що було б добре лишити...
Лишити все позаду?
- Так. - Так.
- Просто лишити і... - Почати спочатку.
Так.
Так. Звісно, це неможливо.
Чому?
У мене є сім'я...
Діти.
Привіт.
Мейсон.
Що ти робиш?
А тебе як?
Лаура.
Он як. Привіт, Лауро.
Ти завжди лишаєш чоловічі руки непотиснутими?
О, це залежить.
Від чого?
Від моєї примхи.
Яка у Лаури зараз примха?
Ну, Лаура б зараз...
Тихо.
- Думаю, Лаура хоче цього. - Ні. Не роби цього.
- Або цього. - Ні, нам не можна.
- Тиць. - Чорт. Тату! Тату!
Дай мені спокій.
- Я намагаюся... - Це ти винна.
Так? Серйозно?
Це мій батько, і це прах мого брата.
Знаю, я теж хвилююся, але панікою нічого не вдієш.
То йди на хрін.
Як це можливо?
Я його знайшов, люди! Все добре!
Чорт.
Все позаду.
- Привіт. - Привіт.
- Я... - Він у мене.
Так, я почула.
- Чудово. - Можеш не шукати.
Так. То де він, зрештою, був?
У моїй кімнаті.
Що ж...
Тепер усе добре.
- Здається, так. - Так.
То, може, покличемо всіх?
- Добре. - Так?
А я принесу шампанське.
А я - чашу.
- Так. Супер. Ходім. - Так.
- Єле? - Агов.
- Що там? - Він зник.
Ми знайшли його плащ.
- Плащ? - Так, тільки плащ.
Нащо тобі шампанське?
Ну, Єл знайшов Оллі.
- Справді? - Так.
- Ох, чудово. - Тепер тільки тато.
І?
Оллі є, Аада нема.
- Чорт. - Тільки плащ.
- Ми його знайшли. - Ось.
А ми - тільки плащ.
- Серйозно? - Чорт.
Давайте розділимося. Єле, будь тут, раптом Аад повернеться.
Тиць, а ви з Ейф куди ходили? Щоб ми...
Якого біса?
Що це, Єле?
О ні.
- Послухайте... - Що ти наробив?
Заспокойся.
Та чи ти здурів?
- Люди... - Нащо ти це зробив?
Хотів врятувати ситуацію.
Не мав вибору.
- Ну, я розумію, ти зробив це для Ейф... - Ні, що?
Але нам зараз не до твоїх почуттів.
Ні, Йове.
- Народ... - Ні. Ми так не домовлялися.
Єлмер любить Ейф.
- Що? - Так.
- Та ну тебе. - Йове.
- Шалено закоханий. - Та ну?
Зараз невдала мить.
Гаразд, зосередьмося на тому, для чого ми тут.
Я це й намагаюся зробити, але я забагато знаю.
Важко втриматися, коли двоє людей, не пара,
сидять отам одне на одному!
Що?
Може, зробимо коротку перерву?
Що ти сказав?
Я бачив, як Брам і твоя сестра...
займалися сексом.
- Це задалеко. - Задалеко!
Це правда?
Звісно, ні.
Люба...
Це правда?
Вибач.
Це нічого не означало.
Це нічого не означало. Сонце... Люба, я... Ой!
- Неймовірно. - Коханий.
- Не підходь.
То як це було?
- Не підходь, сказав. - Давай не будемо.
Я хочу точно знати, як це було.
- Хто почав? - Я не...
Ти почав?
Га?
Обоє.
Добре. Покажи.
- Що? - Що?
Покажи.
- Ну, тоді на мені. - Йове.
- Прошу... - Ви так стояли?
Давай не будемо.
- Якого біса? - Отак?
- Поводься пристойно. - То так?
- А потім? - Так.
Були поцілунки, так?
- Так. - Так?
- Глухий? - Були.
Поцілунки.
- Цілуй. - Йове.
Що?
- Що? - Зроби це.
А потім?
- Вона тобі смоктала? - Годі.
- Смоктала? - Досить!
Я їй зробив куні і...
Чуваче, вибач, я просто...
Господи... не вікенд, а гімно.
Не міг раз змовчати?
Ти отруюєш людей своїм негативом!
Буквально. Від тебе всіх нудить.
Ясно, чому твій тато втік.
Кат.
Тиць.
Клятий аматор.
Ейф.
- Ейф. Ми з ним були знайомі. - Я не хочу знати.
Прошу, не їдь. Це дурне рішення.
Точно, а от сісти на член свояка - розумне рішення.
Будь ласка, вислухай мене.
Увесь сраний вікенд ви мене довбали, бо я привела його.
Ніхто не питав, нащо я його привела. Як я взагалі. Ніхто.
Це неправда. Я питала.
Ага, для галочки. Щоб краще спалося.
Ейф!
- Зачекай. - Насолоджуйтеся.
Ейф.
Ейфі! Ейф! Не роби цього!
Ейф, зачекай!
Ейф! Чорт.
Ейф?
Ейф? Ні! Тільки не гітару! Ейф!
Я довго шукала
Довго шукала я
Потрібних слів, щоб розповісти
Вже себе починаю їсти
Ох, чому я прийшла в це місце, що ж
Давай, налий мені іще
Налий мені іще
Нон.
Нон. Нон, екуте.
Мон пер. Я шершу мон пер.
Чи це прощання час
Ніхто не може знати
Та чи заважить це для нас
Як схочемо без правил грати
Тоді любов не буде зайва
І ти засяєш своїм сяйвом...
Коханий, я...
Нам треба поговорити. Хіба ні?
А ця наша зубна паста...
Що?
Вона ж гарної якості?
Я... Коханий...
Може, нам час від часу міняти бренди?
У мене був секс з іншим, а ти говориш про зубну пасту?
- Це якісна паста. - Йове, ти не можеш не реагувати.
Я трохи полежу. А коли прокинуся, усе забудеться.
Житимемо, як жили.
Може й знаю я дорогу вже
Та світ за очі йду, чому я тут?
Коли мене спитають, як я
Я, вдавши усміх, привітаюсь
«До понеділка!» - попрощаюсь
Завтра знов покаюсь
Я пожартую для розради
Розсміюся вголос
Бо на мить побачу там
Дещо, знане тільки нам
І буде сміх
І буде плач
І промови, і розмови
Доки сонце не зайде
Привіт, Ааде.
Доки сонце не зійде
Усе гаразд?
Ти ходив гуляти?
Я мав зустріч.
Чудово.
Ми давно не бачились.
У тебе теж зустріч?
Так.
І?
Я ще на неї не доїхала.
Чудово.
Ейфі?
Радий тебе бачити.
І я тебе.
Так.
Ага. Oui.
Мон пер.
Іль с'аппель Аад Зомерс, е пердю.
Алло?
Знов очікування. Жах якийсь.
Я трохи розгублений.
А я дуже зла.
На мене?
На всіх.
Несправедливо, що його більше нема.
Але ми є.
Я щодня думаю:
«Це я мав померти».
Добре, що ми є одне в одного.
І мені добре.
Браме!
- Їдьмо. - Що?
- Ми їдемо. - Зараз?
Так.
- Що це було? - Що?
Якого біса?
Йове?
- Йове. - Ні.
Слухай...
Виходь уже.
На сьогодні досить.
- Це дуже важливо. - Зникни.
Твоя жінка поїхала на скутері.
Ага, ну й молодець.
Так, але дехто...
причепився ззаду...
так би мовити.
Де вона?
- Ейф. Розвертайся. - Тату. Де ти був?
Їдьмо.
Чорт, я ж казала, не ходи далеко.
- Що? - Пусти за кермо.
- Ні, сі... - Ми поспішаємо.
Сідай. Швидко.
Срака-мотика.
Вперед!
Газуй.
Сядь, не бачу дороги!
50 - Д159 - ІЗНЕ
Краще б цього сраного вікенду не було.
Поверни трохи...
- Йове, спокійно. - Я спокійний!
Дуже смердить бензином, ні?
Я йому всі зуби повибиваю. Газуй!
- Оно вони! - Так!
Стій! Так!
- Випусти! Мушу вийти! - Стій!
Чекай, Йове!
Като!
- Ну ж бо. - Стій.
Заводься.
Пам'ятаєш наше вперше тут?
Пам'ятаєш, як нам усе подобалося?
- Ти п'яний. - Ні.
Чого ти хочеш?
Розвіяти прах найкращого друга.
І... Я не хочу, щоб ти йшла.
Не можна змінити життя через один вікенд.
Це не один вікенд, Йове.
Ти не слухаєш.
- Ти десь не тут. - Чорт.
- Вибач. - Відколи Оллі...
Я сумую за тобою.
Так, я теж.
Та що це з ним?
Може, ми ще можемо закінчити цей вікенд разом і глянути, чи ми...
Так!
- Гей! - Так! Завівся!
- Він належить Оллі. - Кат! Їдьмо! Ну ж бо!
- Він належить Оллі! - Кат, якого?
- Гей! - Він належить Оллі.
Охолонь, добре?
- Ах ти ж! - Вмаж його!
- Він належить Оллі. - Гей.
- Йове. - Не дурій.
- Йове, вмаж його! - Гей!
Йове!
- Клас. Вмаж його! - Йове. Боже. Ох...
Гей!
Ти закінчив? Ану. Назад! Ні, не ти!
Поїхали!
Ейф?
- Ейф? - Їдьмо в Португалію. В Алґарве.
Ні?
Неймовірно.
Це найтупіші вихідні в моєму житті.
Ви всі божевільні.
Усі ці дурацькі вистави, дитячі ігри.
Ти найгірший шоумен, якого я знаю.
Усі вдаєте, що цей вікенд для вас священний.
Ці примусові вечері.
Пішли всі на фіг!
Ейф...
Між нами все.
Ви всі... фальшивки.
Фальш.
Я не знав того Олів'є, але Ол-лімпіада?
Це, певне, найтупіше, що я будь-коли...
Якого чорта?
Господи, Тиць.
Вона збожеволіла.
- Що ж... - Ти здуріла?
Отепер я розвію прах свого сина, чорт забирай.
Якого біса?
Ви всі божевільні.
Гей!
Гей, не йдіть!
Гей!
Агов!
Поверніться!
Все гаразд?
Так.
Хтось з нас має йому сказати.
Так.
Тату...
Так.
Ти йдеш?
Так. Мені...
треба ще дещо зробити.
Оллі б добряче з нас таких посміявся, ні?
Так.
Досі не віриться.
Здається, ніби він прийде сюди будь-якої миті.
Що ж.
Що робитимеш?
Може, побуду ще трохи.
Якщо дозволите.
Місця вистачить.
Розірваний шлюб і кілька вигорань, але що ж.
Виглядає смачно, Тиць.
Дякую.
Єле.
Я?
Тату?
А, так. Мені треба йти.
Посидь.
У мене зустріч.
- Але... - Оллі їде.
Тату, Оллі вже немає.
Тату?
Що в тебе в сумці?
Так.
Ні.
Якого біса?
Ну, зрештою, ми розвіяли його разом.
Я очікував більшого.
У мене є ідея.
Покладемо туди?
Дуже обережно, двома руками.
Стій! Так. Ні.
Так, тату.
Я його підпалю, а тоді...
Бахкалки.
- Так, тату, бахкалки. - Так.
Гарного польоту.
Гаразд.
Так.
Дивіться. Він вилетить... он з-за того дерева.
ІТАЛІЯ
Що ти робиш?
Ні, треба робити отак. Щоразу, як виходиш на вулицю.
Це точно ти нас навчив. Ага. Це отак робиться? Так.
Переклад субтитрів: Тарас Малкович