Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Pšt! Tiše.
OHŇOSTROJE
- Strejdo? - Pšt! Buď ticho!
Toto...
A hele, tam je!
Jen pojď!
Krucinál fagot!
Pláchnul!
- Strejdo? - Buď ticho! Už ani slovo!
Slyšíš, Nino?
- Jo. - Potichu.
Kam se schoval?
Tam, strejdo! Vidíš ho?
- Strejdo... - Pšt! Tiše!
Uhni.
Do něj!
Dostal jsi ho!
Dostal jsi ho! Dostal!
Tak co? Jdeme pro něj.
Toto? Neboj! Copak jsi holka?
- Plav pro zajocha. - Ne, já se bojím.
Nekouše! Je mrtvej!
- Toto, neboj. Běž. - Ne, mám strach.
Ale zbytečně.
Příště pro něj půjdeš ty, Toto.
Koukej, to je ušák!
- Tak pojďte. - Běž.
Pozor na trny, Toto.
Nino!
Strejdo, to je ozvěna!
Nino! Nino! Nino!
- Umí s míčem divy! - To ti řeknu...
Skoro nás nepustí k balonu!
Proboha, to je slabota!
AUTOOPRAVNA
Hej, vypni to rádio!
Běž s tím!
Do něj! Běž! Střílej!
Do hajzlu!
Pusinka Gianni!
A hele!
Pusina Gianni!
Pusinka Gianni...
Jsi hluchej?
Pusinka Gianni...
Pusinko!
Pojď k nám! Dej si s kamarádama kafe!
No tak, pojď.
Neslyšíš, mluvím s tebou!
Pojď sem.
Neslyšíš, že tě volá?
Neslyšíš, že na tebe mluví kamarád?
Pojď, zveme tě na kafe.
Pojď, neboj se.
Co je? Nepozdravíš kamarády?
Musíš domů k mamince?
Musí domů k mamince!
No tak, pojď, zvu tě na kafe.
Pusinko!
Něco si dej. Na nás!
Fajn. Správně, Gianni. Dej si s námi kafe.
- Jen běž dál. - Co děláš?
- Přestaň, Emanuele! - Co se cukáš?
- Nech mě! - Běž...
Sergio? Kafe pro přítele.
Neumíš poděkovat?
Líbí se ti, že jo?
Nestyď se, jen to řekni.
- Nebo se ti nelíbí? - Ty vole!
Ale jo, líbí se ti.
Všichni vědí, co máš rád.
Všichni vědí, co se ti líbí.
Jo, to je ono. Fajn.
Hezký!
To je ale krása!
- Půjdeme si večer zatancovat? - Pusinka k zulíbání.
Vida! To je krása!
Pusinka Gianni je fešák!
Ahoj.
Pusinko? Snad už nechceš pryč?
Tak co? Co je?
Nechte toho kluka na pokoji.
Když to říkáš ty, nezbývá než poslechnout.
Konec zábavy!
Dej mi tu flintu.
Dědo!
- Ahoj, dědečku. - Toto! Nespadni pod kola!
Ahoj, dědo.
Ahoj, tati.
SCALIA - OHŇOSTROJE
Alfredo...
Pietro...
- Jak se máš? - Jde to.
Co ty?
- Mám se dobře. - Žádný potíže?
Co ten ohňostroj v Santa Venerině?
- Co by? Odpálíme ho. - Mluvil jsi s radním?
- Řekl jsi mu, že jsme bratři? - Nebyl tam. Zkusím to jindy.
Zatelefonuju mu. Jedeme, jo?
Já to tušil. Vyřídím to, promluvím s ním.
Nesmysl. Vyřídím si to sám.
Necháš si kálet na hlavu. Nic nevyřídíš!
Pietro, tiše. Jsou tu děti.
Tu máš, ber.
Má žena neumí vařit jako ta tvá.
- Díky. Tak zatím. - Ahoj.
Toto! Co děláš?
Pojď sem!
Nino! Nino, pojď sem!
Ty hodinky patřily tvýmu dědovi. Vezmi si je.
Dokončil jsi školu, zasloužíš si je. Gratuluju.
- Díky, strejdo. Ahoj. - Ahoj.
Vidíš, co jsem dostal?
Nebudeme odpalovat ohňostroj v Santa Venerině?
Proč myslíš? Blbost. Postarám se o to.
Mám seznam věcí, co budeme potřebovat.
Provazy, zápalnice, gumy...
Radíš mi, co vzít s sebou? Ohňostroje odpaluju odmalička.
Vím, nechám ti ho tady.
Toto? Dobrý?
Počkej, Gianni!
Gianni! Hej!
Nezlob se na mě.
Mrzí mě, že tě nenechají na pokoji.
Neumí si pomoct, znáš je.
Vidíš si někdy do pusy?
Ty jsi dobrá! Radši mlč. Jak promluvíš, škodíš.
Nechtěla jsem to prozradit. Jenže oni mě donutili...
A vůbec... Je to tvá vina.
- Tak má vina? - Jo.
Nikdy sis nedělal hlavu s tím, co ti můžou provést!
Tys jim o tom vyprávěla pro pobavení.
Radši jdi...
Přišel Gianni. Přestaň.
Počkej, počkej...
Počkej... Dost!
Sakra, ani doma není klid.
Řekni mu, ať zas nevyžahne celou flašku.
Čuně...
Chceš kapku citronu?
Co se stalo?
Zase tě trápili?
- Co myslíš? - Jak to mám vědět, povídej.
- O čem mám povídat? - Měli bysme to oba vědět.
Jsem mu ukradenej. Jde mu jen o to, aby ho nepomlouvali.
- Měl bys ho ctít. - Jo? A líbat mu ručičky?
- Jo, měl bys. - Fakt? -Mlč!
Nadrobila sis to sama. Chtěla jsi, aby byl doma.
Já bych býval nechal kluka v polepšovně.
Ale jelikož tě miluju, neměl jsem na vybranou.
Dal jsem mu místo v dílně, i když je marnej.
Ale s tím je šlus!
Hej! To bylo na tebe!
Pracuješ v mojí dílně!
Ne v cirkusu, kam lidi nakouknou a chechtají se.
Rozumíš?
Co ty? Mlčíš?
Co bych říkala?
Není lehký vyrůstat bez otce.
Proč si nehodí mašli?
- Ahoj, strejdo. - Ahoj.
Babi!
Strejda Pietro chytil králíka!
Králíka? To je něco! Ukuchtím nějakou dobrotu.
Ten se nepředře!
- Víš, jak jsem se nadřel v noci? - Ciccio! Nech si to, je tady kluk!
Ať se naučí, jak to chodí, ne?
- No jo... - Nino, pojď sem.
Co je, strejdo?
Víš, co jsem dělal včera večer?
Co jsi dělal?
- To ti neřeknu. - No tak...
Co vaříš?
- Špagety s omáčkou. - Mňam!
Včera jsem neměl obyčejnou holku!
Ale tu nejhezčí v lokále.
A co jsem jí řekl?
"Víš, že máš jedno oko hezčí než druhý?"
- Co ona na to? - Trhni si nohou, že jo?
Co o tom ví tvůj táta?
Nebudeš pak jíst. Plav.
- Típni tu cigaretu. - Proč, tati? Nevšímej si mě.
- Pěknej, co? - Jo. Polož ho tam.
- Tak co? Už jíme? - Nino, pojď k mámě!
Ahoj, mami.
Vidíš, co mi dal strejda Pietro?
Vezmi chleba, sůl a olej.
- Isabello? - No?
Už jíme!
Toto, nech to!
Isabello, nakrájej chleba.
Podáš mi kousek?
Nešiko! Víš, že to nosí smůlu?
Tu nosíš ty!
Co se to tam děje?
Tak se mluví s mámou? Dělej, ukliď to.
Co se směješ, Nino? Přilož ruku k dílu!
Co jsi to provedl?
Toto, pojď blíž...
Co je?
My dva bysme měli založit firmu.
Vážně? Jak to myslíš?
Budeme furt spolu.
- Doopravdy? - Jo.
Kde to vázne? Mám hlad.
Jez, jen si dej.
Kdy dáte strejdovi Ninovi ten moped?
Vy jste ho fakt koupili?
Mělo to být překvapení, Toto!
- Řekla mi, ať mu to řeknu. - Co si vymýšlíš?!
- Podle mě si to nevymyslel. - Jo.
- Kde je? Chci se projet... - Sedni si.
- Nejdřív se najíme. - Vydrž.
Já to věděl!
Má pravdu, je zvědavej. To má po mně.
- No jo! - Ten má vždycky pravdu.
Tak co? Líbí se ti?
To máš za vysvědčení.
- Zasloužíš si to. - Díky, mami.
- Líbí se ti? Po tom jsi toužil? - Jo, je přesnej!
Na co čekáš? Projeď tu mašinu.
- Tak jo. - Ale opatrně.
Měl jsi koupit novej moped. Tenhle pamatuje válku, Alfredo.
Můžu se podívat na ten moped?
Utíkej!
Strejdo!
Sakra, to je žihadlo!
- Svezeš mě? Strejdo! - Nepleť se tu!
- Strejdo, prosím! - Nino, vezmi kluka na výlet!
- Babi, ať mě sveze! - Toto, pomalu...
- Svez mě! - Neotravuj, Toto!
Vrať se brzy. V šest vyrážíme!
Sliboval jsi, že založíme firmu.
Až příště, Toto!
- Strejdo, prosím! - Příště, jo?
Copak je?
Dáte mi padesát tisíc lir.
Berte v úvahu, že moped dodám do domu, pane Sciacco.
Dobře, dobře.
Synovi přeju všechno nejlepší. Na shledanou.
Ten moped je pro Sciaccova syna.
Nepřijedou si pro něj.
Dovezeš jim ho.
Bydlí daleko. Jak se vrátím?
Je to hezká procházka. Večer bude prima vzdoušek.
Já jdu domů. Zavři to tady.
Jo.
Gianni? Jak je?
Ahoj.
Máš po šichtě?
Ne, musím... musím někam odvézt moped.
Kam?
- Daleko. - Pojedu s tebou.
- Ne, nikoho nepotřebuju. - Jak to?
Potom se stavíme na pivo.
- Jako kdysi. - Ne, není nálada.
Ne? Co je s tebou?
Nic.
Na ně kašli. Jsou to tupci.
Neboj se. Dám na tebe pozor.
Nech mě, Turi...
Proč?
- Jsi krásnej, víš? - Prosím tě...
- Pojď blíž. - Ne, Turi...
- Čeho se bojíš? - Nech mě, prosím.
Pojď... Pojď...
- Turi, ne! Turi! - Pojď, no tak...
- Turi, ne! - Pojď sem. Nebraň se!
Ty hnusná děvko! Já tě zabiju.
Přísahám, že tě zabiju!
Emanuele! Emanuele!
- Dělej, pojď se mnou. - Kam?
Dělej. Sedej.
- Nechte mě! - Zastav!
Nechte mě!
Pojď sem!
Zastav!
Pusinko!
Nechte mě bejt!
- Dost! - Zastav!
Jeď, jeď, jeď!
Ježíši, promiň, je to má vina. Neviděl jsem tě.
Dýchej.
No tak, nadechni se.
Jak je ti?
Kdyby něco, jsem Nino Scalia. Žiju v Trioně.
Táta se jmenuje Alfredo Scalia.
Odpalujeme ohňostroje. Všichni nás znají. Tu máš.
Je ti líp?
Dobrý?
Promiň, tati. Máš pravdu...
- Kde jsi byl? - Vyboural jsem se.
Na novým mopedu?
- Co sis udělal? - Nic, mami.
Nic mu není. Nic.
Tak jedeme, peníze nerostou na stromech.
Běž, běž.
- Pane Sciacco? - Už jdu!
Tady jsem.
Ahoj.
- Ahoj. - Dobrý den.
- Jak je? - Dobře.
- Motor šlape? Nádrž plná? - Jo.
- Kam zavezu moped? - Nech ho tady. Je to překvapení.
Poděkuj za mě šéfovi.
Chlapi jako on se už nerodí. To mu vyřiď. Prosím.
Luco! Čekáme s dortem.
Už jdu, hned.
- Ahoj, ahoj. - Nashle.
Hodně štěstí, zdraví!
Hodně štěstí, zdraví, hodně štěstí, milý synu...
- Podej mi doutnák. - Jo.
- Připravenej? - Jo.
A je to.
- První várka končí. - Nachystáme druhou.
- Pozor... - Tak jo.
Polož to tam.
- Co je ti, tati? - Ale nic, nic.
Neboj.
Nachystej všechno.
Podej mi to.
Dodělej to.
- Zapal doutnák. - Jo. Je ti dobře, tati?
Tati?
Odpaluj!
Kam jsem dal inhalátor?
Nino, odpal to!
Tati!
Kde máš inhalátor?
V dodávce. Najdi ho.
Tady, tati. Dýchej.
Dýchej.
Je ti líp?
Co je? Máš návaly?
Návaly? Blázníš!
Já blázním?
Tvá láska se dnes neukáže.
Jo, ale jestli Itálie vyhraje, bude oslava.
Kampak, krasavče? Nepobavíme se?
Nech ho.
Co to tu máš?
Kde? Co tam mám?
Chceš mě zabít?
Já tě chci zabít?
- Co jsi prováděl? - To on tě chce zabít.
Nechal jsi dveře od dílny dokořán. Musel jít zavřít.
Zejtra se omluvíš, nebo tě zabije!
S kým jsi byl?
Udělej trochu místa.
Tati, nekuř. Uvidí tě máma, bude zase rámus.
Ještě ty se přidej!
Stačí, že mě vypekli ti mizerové.
Neobtěžujou se ani vzít telefon.
Jak ti je?
Je mi dobře. Jak jinak?
Včera jsi mi nahnal.
Nino, nic se nestalo.
A jelikož se nic nestalo, nemusí o tom nikdo vědět.
Rozumíme si?
Jo, jo.
Běž něco dělat.
Co je to za kluka?
- Koho sháníš? - Hledám pana Scaliu.
- Co mu chceš? - Rád bych práci.
Počkej tady.
Tati? Hledá tě nějakej kluk.
Nino, zajdi tam, prosím tě.
Konečně! Volám už od rána.
- Ahoj. - Ahoj.
Moped je asi kaput, že jo?
Ne. Víš, je to má vina, mrzí mě to...
- Ne, nic se nestalo. - Neomluvil jsem se, pádil jsi pryč.
- Tebe srazil? - Jo.
My jsme slušná rodina. Vznikla škoda, zaplatíme.
Prosím tě, Isabello!
Ne, nechci peníze. Mopedu se nic nestalo.
Mašinu jsem vezl šéfovu zákazníkovi.
Pracuju v autodílně.
- Zpátky tě šéf nechal jít pěšky? - Jo. Rád bych u něj skončil.
Sháníš práci?
- Tak to jo. - Sháním.
Proto ses hodil do gala? Jak se jmenuješ?
Gianni. Těší mě.
Ta košile je pěkná. Líbí se mi. Pojď dál.
- Jo? - Pojď dál.
Dobře. Ano, jo.
Uvidíme, jak to dopadne. Nashle.
Tati, s ním jsem se srazil. Neměl bys pro něj práci?
- Dobrý den. - Ahoj.
Syn mi všechno řekl.
Vím, že tě přehlídnul.
- Ne, já... - Jakýpak ne?
- Omluv se mu hned teď. - Ale tati...
Promiň.
Výborně! To je ono.
- Dědečku! - Ano?
- Mám hlad, jdeme se najíst? - Jasně, jsem pro.
S prázdným žaludkem se neumím bavit o ničem.
Ani o ženských ne, natož potom o práci.
Tak pojďte.
Jeho máma je pořád krásná.
- Co s tím? - Brzy uvidíš.
Líbila se mi od první chvíle.
- Už je jídlo? Jsem hladovej. - Jo.
Rozhodl jsem se. Jednou večer u ní doma.
Chodili jsme spolu. Její rodiče, její matka...
Pozvali mě na pizzu, kterou vlastnoručně upekla.
- Když jsem se na ni podíval... - Mlč už!
Carmelo?
Červená se! Jen se na ni podívej!
Carmelo? Byla jsi krásná, štíhlá, elegantní.
- A zůstalo ti to! - Máme na oběd hosta.
Já vím. Hotovo.
Co ta cigareta?
Co čteš?
- Pustíme se do jídla. - Seď rovně, Toto.
Stehýnko jíme rukama.
Gianni, co dělá tvůj táta?
Můj táta... ten je pryč...
Už pár let.
- Odjel do Německa. Dělá tam. - Jez, jez.
Neviděli jsme se hodně dlouho.
Dře jako mourovatej.
Neštítí se práce, bere to, co je.
Chtěl bych být jako táta.
Slyšíte, jak mluví o tátovi?
Tak se má mluvit o otci.
Rozumíte?
Bravo, Gianni. Jsi prima kluk.
I kvůli tomu, jak mluvíš o tátovi.
Poslyš...
Jen tak dál.
Buď pyšnej na sebe i na rodinu, jakou máš.
Dejte se už do jídla...
Zapomněla jsem salát s cibulkou!
Promluvme si o práci.
Jsi bezvadnej kluk, řeknu ti to na rovinu.
Práci ti nemůžu dát.
Bohužel si nemůžu dovolit zaměstnance.
Kdo si dá salát s cibulí?
Carmelo, probíráme důležitý otázky. A ty na nás s cibulí?!
Já nevím!
Ale zítra se zkusím zeptat bratra.
Třeba potřebuje někoho v lomu, co říkáš?
Dobře, děkuju.
- Lámal jsi někdy kámen? - Ne, ale naučím se to.
Dá-li Bůh a vychodíš obecnou, dá ti strejda Pietro taky práci.
Nechci pracovat v lomu.
- Ne? Bude z tebe vědec? - Ne, fotbalista.
Toto, mysli na učení, pak se uvidí.
Už umíš tu básničku?
- Pomůžeš mi s ní? - Jasně.
Zatím pomáháte jen jemu.
- Jak se jmenuješ? - Gianni.
Nejezdilo se s ní věky.
To bude určitě špatná svíčka. Neboj.
Sakra, drží!
Podej mi hadr a šmirglpapír.
Jo.
- Isabello? - No?
- Isabello! - Co je?
Pojď, víčkuju zavařovačky.
Budeš se dívat zítra na zápas?
- Na jakej zápas? - Jak se můžeš ptát?
- Aha, myslíš na ten nároďák? - Jo, jo.
Mami, těstoviny s rajskou budou i k snídani?
Proč držela tvá máma v puse vařečku?
Tvrdí, že při krájení cibule pak nepláčeš.
To jsem nevěděl. Zkus nastartovat.
Vidíš?
Stačilo vyčistit svíčku. Jsi dobrej!
Vždyť je to má práce.
- Jenže já nemám peníze. - A co?
Odvezu tě domů, a budeme si kvit.
Ne, půjdu na autobus. Nikam mě nevoz.
Ale ne, stihneme to za slabou půlhodinku.
- Fakt nemusíš. - Už se nebraň.
Zbylo tu něco k jídlu i pro nás?
Co takhle pozdravit?
Takže... díky, moc mi chutnalo.
Bylo mi u vás krásně.
Máš bezvadnou rodinu.
Pozdravuj ode mě tátu. Nechci ho rušit.
Ahoj, Gianni! Stav se kdykoli!
- Dobře. Hezkej den. - Na shledanou.
- Ahoj. - Ahoj.
Toto, dones mi cigarety!
Víš vůbec, kolik je hodin?
Skoč! Běž, běž, běž!
Raz.
Dva, tři...
Čtyři, pět, šest.
Sedm, osm, devět...
Enzo je tady! Drobeček je tu, lidi!
Enzo, pojeď sem!
Pojeď k nám!
Enzo, ukaž, jak zvedneš auťák!
Zvládne to!
Sázím tisíc lir! Tisíc lir!
On na to má!
Enzo, Enzo, Enzo!
Raz. Dva. Tři.
Čtyři. Pět. Šest.
Sedm. Osm. Devět. Deset.
Proboha!
Zrušili jste mi auťák! To je moje auto!
- Kruci, Enzo má páru! - Neuvěřitelnou!
Hele, kdo tu je?!
Jak se to tváříme?
Miss Itálie!
Sergio? Jedno kafe.
Vidíš to?
Ten si dnes koleduje.
Co chceš?
O co ti jde?
Proč je hloupě provokuješ?
Chápeš, že tě vyřídí?
Dostal jsi chuť na kafe?
Doneste kafe i jemu! Nestíhá, furt píchá.
Franco! Franco!
Franco "Šoustal"!
Franco!
Správně, radši zavři krám!
Běž domů, Franco!
Mami...
Ty ses vážně pominul!
Blázne!
- Nic se nestalo. - Jak to?
Chápeš, že nás oba vyhodí z baráku?
- Pamatuješ, jak jsme dřív žili? - Promluvím s ním.
Jo, běž za ním a omluv se. Peníze jsou svatý!
- Nesmíš si dovolovat! - Mami, našel jsem si práci.
Jak to půjde, odvedu tě pryč.
- Odejdeme jinam. Ty a já. - Co to vykládáš?
Najdeme si jinej domov. Vydělám na to.
Nepotřebujeme ho. Rozumíš?
Nikoho nepotřebujeme.
- Kde je? Pojď sem! - Počkej, Franco!
Ty! Už nepřekročíš práh dílny.
- Pusť ho, Franco... - Nestojím o tebe!
- Nech ho! - Vypadneš!
- Nebo zalituješ, že ses kdy narodil! - Nech ho!
Zmiz!
Co to znamená?
Tohle je můj dům, chápeš to?
Já nastavuju pravidla!
- Pasquale, kde je seznam? - Tady.
Zájemců je dost.
- Jméno? - Salvatore Mastuono.
Salvatore, my se známe. Běž.
- Antonino, vrátil ses? - Jo.
Vyzvedni si bagr a začni.
Dobře.
- Pletu se, nebo jsi tady poprvé? - Nepletete se, pane Scalio.
- Jak se jmenuješ? - Michele Mannino.
Michele Mannino...
- Máš chuť do práce? - Jsem otec od rodiny.
Vezmi si nářadí a pusť se do díla, než se rozmyslím.
Mockrát děkuju.
Pasquale? Pokračuj. Tu máš.
Ahoj!
Giacomo Agostini na tebe nemá, jsi lepší.
Bráchy se nevšímej, chce se zalíbit.
- Co ten loket? - Je v tom nevinně.
Gianni Accordino. Těší mě.
I mě.
- Alfredo? Jak je? - Fajn, jde to.
Neboj, večer pojedu do Santa Veneriny.
- Ne, nemusíš. - Určitě dorazím.
Ať mi poví do očí, co řekli tobě.
- Není to zbytečný? - Alfredo...
Mají se k tobě chovat slušně, jsi dobrej křesťan.
- Gianni, začneme? - Jo.
Taky se dáme do práce.
- Ještě jednou díky, pane Scalio. - Ahoj! Čau!
- Ať se ti daří, Gianni. - Ahoj, Nino.
Ahoj, strejdo.
Pasquale? Další pracant, Gianni Accordino.
Gianni, přivedl tě můj bratr, nestál jsi frontu.
Ale při práci už žádný výhody, jasný?
Jistě.
Pasquale, vysvětli mladíkovi, co a jak. Ať se brzy vyučí.
Tak jdeme!
Vidíš tu haldu roští?
Řeknu ti, co s ní.
Tady je to. Díky, Fabio. Ahoj.
Vyklop to! Opatrně!
Dělej!
Stop! Stop!
Pozor, stop! Stop!
Zastav!
Co se tam děje?
Pane Scalio, omlouvám se...
Běž domů, padej.
Posíláte mě domů? Pane Scalio, mám rodinu.
Já tě varoval.
Při vykládce nesmí být nikdo pod schody!
A ty si tam kliďánko pokuřuješ?
Hej, slyšíš mě?
Buď půjdeš sám, nebo si pro tebe dojdu!
Běž domů, se mnou nehneš.
To je správný, pane Scalio. Nebyl to první prohřešek.
Pasquale...
Však proto jsem tu já.
No jo.
Co koukáte?
Nic se nestalo. Hybaj do práce. Zaberte!
Rozděl se s ním o chleba. Nebuď hamoun! Ty jsi škrt!
- Na zdraví, chlapi! - Na zdraví!
Viděli jste ten zápas? Paolo Rossi dal dva góly!
- Ahoj, Gioacchino. - Nashle.
Gianni? Pojď sem.
Sledoval jsem tě, víš?
Umíš vzít za práci.
Gratuluju!
Tady je těžká dřina, naučíš se postupně všecko.
Na první den ses mi líbil.
Dokážeš máknout.
Díky.
- Ahoj. - Na shledanou.
Jsi mistr světa! Už se mnou nebudeš chodit na zajíce?
Ale jo, strejdo.
- Ahoj. - Ahoj.
Co tu děláš? Nedíváš se na fotbal?
Ne, jsem radši na vzduchu. Nasedni si.
Ne. Kdyžtak mě hoď na autobus.
- Chci ti ukázat jedno místo. - Jaký?
To místo znám jenom já. Naskoč si.
Dělej, na co čekáš!
Pojď...
Uvnitř je střelnej prach.
Trubička se vloží do nástavce, první výbuch způsobí tlak.
Plyn se rozpíná.
Rachejtle ve vzduchu vybuchne. A letí.
A když je vysoko, ale fakt hodně vysoko...
Exploduje.
A to pak vidíš všechny ty barvy, co jsi předtím vybral.
Modrou. Červenou. Zelenou.
Žlutou. Fialovou.
A další...
Nechápeš to, že ne?
Ale jo, rachejte bouchne a vidíš barevný hvězdičky.
Tak jo, stačí. Hele, něco ti ukážu.
To jsou moje kresby.
To jsem kreslil já.
Takže nejdřív... Spustíš pokřik.
Poplach!
Lidi zvednou oči, a už je máš v hrsti.
Musíš ale vědět, co chceš ohňostrojem říct.
Jde o lásku? To vybereš ty nejněžnější barvy.
A když tě někdo štve, dáš mu to jasně najevo.
Chceš někoho vystrašit? To jde lehce. Vidíš?
Mám po ruce arzenál.
Co děláš?
Nakonec přijde finále!
Bum! Bum! Bum!
Každej příběh přece musí skončit, ne?
Co je?
Tuhle jsi mě líbal. Při tý nehodě...
Co blázníš? Nedýchal jsi.
Zachránil jsem tě.
No tak, běž se umýt, jsi jako čuně.
Ne! Mám se umýt v řece?
Ta voda je ledová.
Vstávej, pojď!
Nino!
Tady jsem, ty troubo!
Měl jsem strach! Utopit se můžeš raz dva.
Tam je nebezpečnej proud.
Chodí sem denně, a nic neví.
Poslyš, kdy jede poslední autobus?
Za chvíli, však víš.
- Musíme vyrazit? - Jo.
Hučím do tebe půl hodiny. Pospěš si!
- Dělej! - Moment.
Neloudej se.
- Počkej chvíli. - Půjdu sám. Ahoj.
Kam jdeš? Je to můj moped!
- Tak ahoj zítra. - Jo, zítra.
Moulo! Spolknul jsi mi to!
Nasedni si.
- Tady jsi pracoval? - Jo.
To je ten, co tě vyhodil?
Jo.
Vypadá jako kokot.
A taky je.
Ahoj.
To je Nino. Synovec majitele lomu.
Dobrý večer. Skončili pozdě, tak jsem ho přivezl.
Ale podle strejdy mu jde práce od ruky.
Děkuju.
- Pojď nahoru. - Jo.
Tak jo, zatím se měj.
Proč jsi nechtěl, abych tě svezl?
Jen tak, nerad obtěžuju.
Mě neobtěžuješ, ahoj zítra.
- Jo, ahoj. - Ahoj.
Co to provádíš?
To je trik. S vařečkou v puse nepláčeš.
Kdo tě ten trik naučil?
Funguje, funguje to.
To vidím!
Máš novýho kamaráda?
To ti přeju.
Uslyšíme se zase zítra v tuhle hodinu.
Nyní vás potěšíme žhavým hitem...
Jaký chceš?
Smím prosit?
- Co blázníš? - Pojď sem.
Vezmi si krumpáč a běž.
- A ty jsi kdo? - Rosario Puglisi.
- Jsi tu první den? - Jo.
Tak poslyš, dnes posekáš trávu.
Hej, mladej!
- Co děláš? Dáváš si lehárko? - Ne.
- Mákni! - Jo.
Promiňte, pane Scalio. Není mi dobře.
Pustil byste mě domů?
- Co tě trápí? - Nevím, asi mám horečku.
Máš horečku?
Budiž, běž si.
Ale vrať se co nejdřív. Je tu hromada práce.
- Rozumíš? - Jo.
Běž už, běž...
Pane Scalio? Končím. Odvezu ho.
Dávej pozor.
Ahoj, strejdo.
To je návštěva! Přesnej jako švýcarský hodinky.
Gianni?
- Ten se poroučel hned ráno. - Jak to?
Prej mu nebylo dobře, chytila ho horečka.
Víš, jak to ale je? Vy zkrátka nic nevydržíte.
- Koho myslíš? - Vás mlaďochy!
- Takže se řadíš mezi starochy? - Radši zmiz!
- Ahoj, lidi. Mějte se. - Tak zatím.
Ano?
- Ahoj. - Dobrý den. Je tady Gianni?
- Ne, je v práci. - Aha, no jo...
Stalo se něco?
Ne, nedošlo mi, že je brzo. Stavím se jindy. Nashle.
Tak jo. Ahoj.
Hej, ty!
Copak hledáš?
- Já? - Jo, ty...
Pojď sem.
Dělej!
Pojď sem.
Tak co?
Sháním kluka, co bydlí tam v tom domě.
Nech mě hádat. Sháníš Pusinku Gianniho?
Ztichni, jo? Sleduju fotbal.
- Rušíš mě, sakra. - Co je? Bavíme se.
- Ahoj. Co chceš Giannimu? - Z Giuseppiny si ber příklad.
Takhle se vítá přespolní host.
Jen jsem ho chtěl pozdravit, jenže je v práci.
V práci? V jaký práci?
- Proto není nikde vidět. - Pracuje pro strejdu.
- Půjdu. Stavím se jindy. - Počkej. Kampak? Momentík.
Taky ti vykládal ty koniny, že jeho táta maká v Německu?
Německo! Německo!
Myslím, že o něm víš sakra málo.
Giuseppina ti o něm poví hezký věci.
Tváří se jako stydlivka.
- Turi? - Drž zobák.
Víš, že koukám na fotbal!
Právě, nechci rušit. Radši půjdu.
Ty vůbec nerušíš...
Víš, že tvůj přítel je přihřátej?
Giuseppina viděla, jak někomu kouří v auťáku brko.
Vykouřil ho i tobě?
Buď už ticho!
Ticho! Rozumíš? Nebo tě zabiju!
Ty jsi furt tady? Zmiz už!
Ujížděj, ty buzno! Zmiz!
Nahnal jsem ti, co?
Co je?
Nic.
Co chceš?
Od strejdy jsem slyšel, že jsi nemocnej.
Stavil jsem se u tebe doma.
Nino? Ke mně domů fakt nechoď. Rozumíš?
Ale jsem v pořádku. Je mi dobře. Díky.
Jak to se mnou mluvíš?
Gianni? Slyšíš? Odpověz mi laskavě.
Myslíš, že se jen tak vyvlíkneš?
Nejenže nemáš horečku, nemáš ani otce.
Vykládáš samý lži.
A já se s někým, kdo lže, nechci kamarádit.
Už se teda neuvidíme.
Už nikdy?
V lomu jsem skončil.
Vzali tam jednoho od nás, nechci se s ním potkat.
Jednoho z těch, co vysedávají v baru?
Co o tom víš?
Taky si mě podali.
To mě mrzí.
Je pravda, co mi vykládali?
Co ti říkali?
Kraviny...
Kraviny, stejný, co vyprávíš ty.
Nechci tě ztratit.
Ani já tebe.
Něco vymyslíme.
Věř mi.
Půjdeme k vodě?
To je má půda. Moje hospodářství.
Rajče... Rajče! Znáš rajče?
Rajče... neznáš...
Jak se to kruci řekne?
Teď vám představím... hlavní část rodiny...
To je...
Necháme to...
To je má rodina!
Prosím... Prosím, posaďte se.
To je Carmela...
Dobrý večer.
- Nino. - Ahoj.
Itálie! Itálie se probrala!
Dědečku? Kdy začíná zápas?
Teď, Toto. Zavolej strejdu Nina!
Jo! Paolo Rossi! Paolo Rossi!
- Nino, chce tě dědeček. - Toto!
- Je večeře. - Itálie, do toho!
Dej si, tati. Panelle.
Co jsi prozradil mámě o tamtom večeru?
Já? Za koho mě máš?
Nino, přivolala doktora, ten kašel se jí prý nelíbí.
A teď nechce, abych se vrátil do práce.
Víš, z čeho mě může vzít čert?
Že máte pravdu, sakra. Jsem lazar.
- Tati, právě proto jsem... - Co? Co jsi?
Do konce srpna mám dvacet akcí. To není málo.
Já vím, tati, ale zvládnu to. Umím odpalovat, ne?
Je ti šestnáct. A jsi sám.
Ne, máš pravdu, ale co já vím...
Pomůže mi Gianni!
Proč ne? Chce pracovat.
Strejda Pietro říká, že patří k nejlepším.
Vezmeme si tříkolku, co stojí venku, nikdo s ní nejezdí.
Týden si odpočineš, a budeš zase jako rybička.
Navíc uvidíš všechny zápasy až do finále.
Dones mi ještě jedno.
Promluvíme si, až co řekne doktor, bereš?
Beru.
Itálie, do toho!
- Cože nic neslyším? - Sláva svatému Šebestiánovi!
- Cože tak potichu? - Sláva svatému Šebestiánovi!
- A znova! - Sláva svatému Šebestiánovi!
Promiňte...
- Promiňte, pustíte nás? - Ne, to nejde.
Je to tu uzavřené. Přednost má procesí.
- Vy jste od těch ohňostrojů? - Jo.
- V kolik jste tu měli být? - Já vím, uvízli jsme v zácpě.
Ulice jsou uzavřené. Neprojedete.
Neprojedeme? Budete bez ohňostroje.
Mě nepřemluvíš. Vidíš? Neprojedeš.
Brnknu strejdovi Pietrovi. Vyříkejte si to pak s radním.
Kolego? To jsou ti odpalovači ohňostroje!
Chtějí projet. Co mám dělat?
Pustím je?
- Jeďte, jeďte. - Díky.
Dej ty kartony k sobě. Ne, ještě blíž. To je ono.
- Zápalný šňůry, pomocníku. - Jo, ale nehraj si na šéfa.
- Jsem tvůj pomocník? - Jasně. Nepomáháš mi snad?
- Přestaň! - Běž!
Pojď sem! Vyřídíme si to!
Chceš mě přeprat? Pojď sem!
Myslíš, že mi naženeš strach?
- Řekni, vzdávám se! - Vzdávám se.
Dost, vzdávám se.
Mě neporazíš.
Rozumíš?
Nech toho!
Nepřemůžeš mě.
Přestaň.
Na náš první ohňostroj, veliteli!
Koukej na tu krásu!
Sviťte mi, hvězdičky!
Vidíš?
- Nino! - Co se děje?
Pojď sem!
Počkej tady.
- Líbily se ti ohňostroje? - Byly krásný.
Vím všechno.
- Kde je ten tvůj přítel? - Vedle. Co víš?
Zavolej ho.
Gianni? Pojď sem.
Tak co?
- Dobrý den. - Dobrý den.
Šlo vám to výborně!
- Toto? - Co je?
Pojď sem.
Dědo, já kakám!
Volal radní osobně.
Řekl, že všichni koukali k nebi s otevřenou pusou.
Šikovní kluci!
Co je?
- Ti dva šampioni tě odvezou! - Kam?
Nechtěl sis obarvit vlasy?
No jo, strejdo!
Zdálo se mi, že když nebudu mít na hlavě trikolóru, prohrajeme!
Pojď, vezmi si penízky.
Ať máš na hlavě ty nejkrásnější italský barvy!
- Zbytek dones zpátky! - Ahoj, mami.
- Ahoj, mami. Ahoj, babi. - Na shledanou.
Kam pádíte? Ahojky!
Jste jako dvě mumie!
Odpočítávám?
Raz. Dva. Tři. Start!
Dělej, strejdo! Do toho! Dělej!
Do toho, strejdo!
Pojď!
- Toto, pojď k nám! - Pojď sem, Toto!
Ne. Bojím se. Neumím plavat.
- Toto! Přestaň. - Nech ho být!
Toto? Hele, že ti seberu míč!
Uvidíš, že ti ho seberu!
- Seberu ti ho! - Doprostřed!
Toto, co to děláš? Nehraj si s tím míčem!
- Tati, tiše. Není slyšet. - Carmelo!
Nalej, nalej mu.
Hlavička. A rohový kop...
Přihraješ? Přihraj! Na druhou stranu!
- Doprava! - Běž, přidej!
Ta obrana by měla být tvrdší!
Jo, jsou to borci! Probrali se, 2:2!
Tiše! Tiše!
- Conti! Conti! - Přihraj!
Conti je připravenej!
- Vystřelil! Conti! Conti... - Ne, Tardelli, tati!
Gól!
Lásko moje!
Nemůžu popadnout dech.
Pojď sem, Nino!
To je smůla.
Co teďka?
Počkáme, až přestane. Potom se uvidí.
- Dáš si pivo? - Jo.
Jedno pivo, díky.
Byla jsem se včera s dcerou podívat na ohňostroj...
- Možná se pletu, ale... - V čem?
Zdálo se mi, že ti dva se líbali.
Líbali se?
- Nevím, třeba se pletu. - Nestraš mě.
Neboj. Stáli tak blízko, až to vypadalo, že se líbají.
Mami, potkalo mě něco krásnýho!
Vzali mě. Budu odpalovat ohňostroje!
Ninův táta onemocněl, nějakou dobu si poleží.
- Proč jsi mi to neřekl dřív? - Říkám ti to teď.
- Vyznáš se v odpalování? - Ne, pomáhám Ninovi.
Ohňostroje jsou nádherný!
Měla bys to vidět! Barvy umí říct věcí!
Odpalujete je sami?
Jo.
Co se děje, mami?
Ale nic.
Nic.
Chutná? Carmela je fantastická kuchařka.
- Toto! Co říkáš, chutná? - Chutná.
Někdy vezmeme tvýho kamaráda na lov.
- To jo. Jak bude chtít. - Záleží na vás.
Naučím tě střílet.
Tuhle Nino dostal králíka. Takovýho macka!
- Mami? - Takovýho jsi neviděl! Ten byl!
Alfredo, prosím tě...
Musím do Taorminy. Hodil bys mě tam?
Jo.
Chovej se ale slušně.
Promiňte, jsem nějaká popletená.
- Pomozte tetě Carmele. - Ne, zvládnu to sama.
Nezlob se na mě, lásko.
Ale těstoviny umí švagrová Carmela jako žádná jiná!
Včera jsem toho vypil! Už se do mě nic nevejde.
No jo.
- Mám krásnou švagrovou! - Ruce pryč!
Je to vzácný zboží.
Díky, paní Scaliová.
Všechno nejlepší, Alfredo!
Brácho, všechno nejlepší! Všechno nej k narozeninám!
Carmelo, proč nic nejíš?
Máš pravdu, Alfredo, hned jsem u vás.
Já mám vždycky pravdu!
Dnes máš narozeniny, tak ti to odsouhlasíme.
Nerejpej! Nevidíš, jak je na tom?
Na devadesát devět let vypadáš dobře!
- Cože? Je mu čtyřicet devět! - Tak už jíme.
Kamarádky vyprávěly, že všichni ve vsi zírali
s otevřenou pusou na ohňostroj.
Bravo!
Je to tak. A proto...
Carmelo, další lahvinku vína, prosím!
Děti, strejda pronese svůj obligátní proslov.
Pietro, prosím tě, dopřej mi to.
Jak všichni vědí, můj syn je umělec.
- Díky. - Nedejte se rušit...
Jo, dnes chci pronést zvláštní přípitek na počest toho,
kdo s naším mladým odpaluje ohňostroje.
Kuř, jen kuř dál...
Pár slov.
Na počest kluka, co se k nám dostal úplnou náhodou.
Bravo, Gianni.
Zastoupil mě v práci vedle mýho nejdražšího...
Nejen to...
Zastoupil mě i v tom, co mám nejradši.
V odpalování ohňostrojů.
Sebral jsi mi pracanta, co jel jako vlak!
Takže už víte...
Letos patří první přípitek Giannimu.
Na něj. Díky, Gianni! Vítáme tě mezi námi!
Carmelo? Co se stalo?
Nino, běž se podívat, co provádí máma.
Mami?
Mami? Co se stalo?
Brala jsem talíř, vyklouznul mi, rozbil se na kousky.
To nevadí, mami. Tyhle věci se stávají.
Ne, Nino, já jsem...
Tyhle věci se nemají stát. Člověk má být opatrný.
Ať si neublížíš.
- Ahoj, mami. - Kam spěcháš?
Dnes odpalujeme daleko, vyjedeme dřív.
Přišel jsem se převlíknout. Nino čeká dole.
Dobrý den.
Ahoj.
Já letím. Ahoj.
Teda!
Ta košile ti moc sluší! Líbí se mi.
Vidíš? Vypadají jako dva milenci.
Co říkáš? Koukni na to.
Ta práce je dar z nebes.
Když vydělá, pořídí si vlastní bydleníčko.
A víš, co ti řeknu?
Zítra brnknu kamarádovi, co staví domky.
Přimluvím se...
Hej, Lino! Kam jdeš?
Gianni! Gianni!
Ano?
Jsem Gianniho máma.
Chci poděkovat za to, co děláte pro syna.
Ale právě proto...
Měli byste něco vědět...
Můj syn je obětí pomluv, zloby, zášti...
Těm řečem se můžete zasmát.
Ale cejch už zůstane.
Cítí to zvlášť ti slabí.
Váš syn se může před tou špínou zachránit.
Před sebou má život naplněnej radostí, spokojeností.
Zato Gianni je odepsanej.
Ty zmiz, než tě zabiju!
- Tys to věděl? - Myslíš, že mě to napadlo?
- Věděla jsi to? - Ne!
- To je hnus. - Ty buď zticha.
Ne! Ani mě nehne!
Vyrůstá s ním můj syn. Kdo ví, co mu ukazuje!
Je to pravda, Nino?
- Isabello, uklidni se. Pojď. - Mami...
- Vstoupil sem ďábel. - Nino, pojď.
- Vypadněte! - Ne!
Povídám, abyste šly! Běžte pryč!
Dost! Zmizte už!
Nino, ty pojď sem...
Běžte pryč! Zmizte!
Ale do prdele už!
Běžte!
Sedni si.
Sedni si!
- Ježíšikriste! - Alfredo, Alfredo...
Nino, řekni pravdu.
Pomůžeme ti, ale jen když řekneš, co se doopravdy stalo.
Je ještě čas na nápravu.
Můžu vědět, co se mělo stát?
Vážně si myslíte, že...
My si nemyslíme nic! Jsou tu ale fakta!
Co to bylo za zvrácenosti! Ani to nechci opakovat.
Ani to nechci opakovat!
Trávili jste spolu tolik času! Všem na očích!
Jen vy dva! Sami!
Tati, nevím, co na to říct...
Gianni je teplej?
- Otočí se za každou holkou... - Co blázníš? Co ho mlátíš?
- Nevoď mě laskavě za nos! - Nevodím!
Klid! Už se zklidni.
Kristepane...
Už ses uklidnil?
Musí mi to říct...
Měli jste spolu něco? Nebo ne?
Tak co, Nino?
Dělej, odpověz tátovi.
Kdybych to tušil, nepustil bych ho přes práh.
Musíš mi věřit!
Protože mně se kluci jako on eklujou víc než vám.
Ať se tady už neukáže, rozumíte?
To bych mu rovnou srazil vaz!
Berete?
Jste spokojený?
Proces je u konce?
Protože já jsem unavenej.
Ale proč? Proč?
Běž si lehnout, Franco tě ráno čeká v dílně.
Máš prsty v tom, co se stalo?
Jsem tvá matka.
Zapomněl jsi, že už jsi jednomu klukovi zkazil život?
Co děláš teď? Chceš ho zkazit i svýmu příteli?
Ale jestli se ti to nelíbí, vrať se do polepšovny.
Ty chráníš jenom sebe.
Lidi nás za zády pomlouvají, bojíš se, že tě vyžene.
Kdo ti pak koupí levnej župan?
Kdo ti dá domov? Tohle je odpornej barák.
Je mi z něj blbě. A z tebe taky!
Nic nevydržíš.
- Kam jdeš? - Po tom ti nic není!
Myslíš, že se teď u tvýho přítele smějou a vtipkujou?
Jsi mimo, můj chlapče.
Jsi do něj zamilovanej?
Tak se seber a odejdi, to bude pro něj ten nejlepší dárek.
STOPROCENTNÍ BUZNA
Chtěl jsi mě převézt?
- S dovolením. - Máme zavřeno.
Chtěl jsem mladíka pozvat na kafe.
Ale mladík pracuje.
Neříkal, že je zavřeno?
Ne, my se známe. Dobrý den.
Gianni? Skočíme na to kafe?
Jo.
Gianni, Gianni...
Tam. Tak co? Dáme si to kafe?
Chlapi, pojďte se podívat! Venku je mela!
Dáme si ho? Nebo nedáme?
Co? Pozveme přítelíčka na kafe?
Gianni? Tak co?
Jak chceš osladit to kafe? Hodně?
To stačí! Dost! Vypadněte!
Bastardi! Hajzlové!
Kliďte se, vy svině!
Padejte! Kliďte se! Zmizte!
No tak!
Zmizte, hajzlové!
Gianni! Gianni...
Co okouníte? Co stojíte?
Pomozte mi!
Pomozte!
Turi...
Kruci, utekl.
Dávej větší pozor, Nino.
Děláš rámus, králík tě slyší a pláchne.
Co s tímhle?
- Chceš si vystřelit, Toto? - Já se bojím, strejdo.
Co se bojíš? Pojď, naučím tě to.
Dej mi ruku.
Jedna přijde sem...
A druhá tam.
Vidíš zajíce?
Jo.
Já ho dostal! Já ho dostal!
- Jsi dobrej! - Toto ví, jak na to!
Já ho dostal!
Vidíš, strejdo? Mám ho.
Hele! Dostal jsem ho.
Teď to bude jako dřív, ne? Budeme si zase hrát?
To víš, že jo.
Gianni...
Pomodleme se společně.
Ve jménu Otce, Syna i Ducha svatého. Amen.
Otče náš, jenž jsi nebesích, posvěť se jméno tvé,
přijď království tvé, buď vůle tvá,
jako v nebi, tak i na zemi.
Chléb náš vezdejší dej nám dnes a odpusť nám naše viny,
jako i my odpouštíme svým viníkům,
a neuveď nás v pokušení, ale zbav nás od zlého. Amen.
Nino! Vstávat! Večer se hraje finále.
Připravíme posezení.
Isabello, pomoz mi! Nachystej židle.
Hned, tati.
Itálie, do toho!
Sem?
No tak! Vstávej!
Vezmi pár židlí.
Nino? Zrychli tempo.
Stůl, teď stůl...
- Co je? - Popadni stůl.
Toto? Co lítáš? Pojď sem!
Vlajku položíme sem.
Dáme ji na stůl.
Tak.
Pěkně ji uprav.
- Co bude dnes večer? - Vyhrajeme!
Vyhrajeme! Pojď ke mně!
- Něco na zub. - Díky.
Přesná přihrávka! Paolo Rossi! Do toho!
- Kde je Nino? - Nevím.
- Okamžik. - Jistě.
Itálie hraje dobře.
- Dědo, vyhrajeme? - Určitě. Neboj! Vyhrajeme!
Pohni! Do toho!
Dělej, přihraj ten míč! Kruci, do něj!
To je ono! Přidej!
Do toho!
Nino, co tu děláš? Nekoukáš na fotbal?
Ne, ne.
Mě se nemusíš bát.
Já se ničeho nebojím.
To je chyba.
Kdo se nebojí, daleko nedojde.
Nebo skončí pod vlakem!
Myslí si, že o mně všechno vědí.
Tvůj táta...
Tvá máma...
Isabella!
Strejda Pietro...
Ale nevědí o mně nic.
O tom, co dělám v noci. O ženských, o známých.
O Američanech...
Ani o tom, co nedělám...
Jo, můžou si něco představovat.
Nemůžou to ale vědět s jistotou.
Jenže to by bylo málo.
Nino, to, co děláme v tajnosti...
... můžeme dělat sto let.
Ahoj.
Míč má Bergomi...
Claudio Gentile... A je konec!
Jsme mistři světa! Jsme mistři světa!
Itálie zvítězila ve finále, porazila Německo 3:1...
Itálie! Itálie! Itálie!
Gianni!
- Nino! - Pojď sem!
Pojď dolů! Pojď...
Nikam nepůjdeš.
Jo, jasně, mami.
Nepůjdu nikam.
Co je?
Tonimu a Giorgiovi, zavraždili je na Sicílii v roce 1980, milovali se.
OHŇOSTROJE
První klub Arcigay vznikl v Palermu 9. prosince 1980.
K jeho založení přispěla vlna demonstrací,
která se zvedla po smrti obou Sicilanů.
České titulky Irena Novotná Iyuno 2023