Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
FRONTIERE
Nici n-a început sezonul de vânătoare.
Mai e şi femelă. Nu sunteţi în stare să împuşcaţi un mascul?
- Vânăm unde vrem noi. - Nu pe terenul nostru.
- Sigur... Dă-te. - Aşa, căraţi-vă!
- Ce naiba! - Valea!
- Ţine-ţi naibii căprioara! - Să nu vă mai prind pe aici!
Mulţumesc, draga mea.
Nu-ţi face griji, te duc eu.
- Încuiaseşi uşile? - Da, mamă.
Aşteaptă-mă aici.
S-ar putea transforma într-un depozit grozav
sau într-un complex de apartamente.
Sunt la modă acum.
Urmaţi-mă, vă arăt parcarea.
Credeţi că se va vinde?
Bisericile sunt specialitatea mea.
Cu americanii, treaba ar trebui să meargă repede.
- Altfel, eşti bine? - Da.
Ce mai fac surorile tale?
Nu prea le-am mai văzut de la înmormântare.
Ne străduim să rezistăm.
După cele întâmplate, poate vreţi să stăm de vorbă.
- Nu. Trebuie să plec. - Dumnezeu să vă aibă în pază.
Poţi să rămâi azi aici.
Nu te deranjează?
Mai bine te ştiu aici decât la tine acasă.
Ce vor spune surorile tale?
Rezolv eu cu ele.
O zi bună!
Poftim.
Să ştii că asta nu-i va împiedica pe unii
să intre în casă.
Trebuie să întrerupem emisiunea muzicală
pentru a vă comunica o ştire de ultimă oră
privind doi prizonieri americani care au evadat
dintr-o închisoare de maximă securitate, Bakersfield, din Vermont.
Se desfăşoară căutări de-a lungul graniţei canadiano-americane,
unde cei doi ar fi fost văzuţi ultima dată.
Nu ştim încă dacă fugarii
ar fi ajuns pe pământ canadian,
dar potrivit autorităţilor, ar fi înarmaţi şi periculoşi.
Fiţi vigilenţi, vă vom ţine la curent.
Aşteaptă-mă aici.
- Nu te duce. - Nu durează mult.
Aţi auzit zgomote azi-noapte?
Da. Au luat cea mai bună carne.
Asta e muncă de măcelar, doamnă.
- Cine ar fi putut face asta? - Suntem lângă graniţă.
E un loc de trecere.
Ar fi putut fi de aici sau din partea cealaltă.
Era cel mai bun exemplar al nostru. A câştigat o mulţime de concursuri.
N-ar fi putut fi un concurent?
- Nu puteţi sta aici, doamnă. - Dar îi cunosc.
O zi bună, draga mea.
Magazin universal
Bună ziua, Diane.
Bună.
Am şi alte mărimi în spate, dacă vrei.
Rareori se petrece ceva în satul ăsta.
Ai auzit ce s-a întâmplat cu vaca familiei Tremblay?
Da, de acolo vin.
Era sânge peste tot.
Cine ar fi putut face asta, pentru Dumnezeu?
- Mai iau unul. - Bine.
Cum zicea tata?
Drept în inimă. Mă tem că vom plăti scump căprioara asta.
În orice caz, nu putem spune că nu ştiu să ţintească.
Ai naibii orăşeni se cred peste tot la ei acasă.
Îi învăţăm noi cum stă treaba, o să vedeţi.
Cred că a intrat cineva în casă azi-dimineaţă.
Serios?
- Iar? - Jur.
Toate uşile dulapurilor erau deschise.
Ajunge, Diane. Trebuie să-ţi revii.
Nu e nimeni în casă.
Nu mai mergi la medic?
Du-te naibii, Carmen!
Zi mai departe.
Nu ştiu, uneori am senzaţia că...
parcă ar fi tata.
M-am oprit la cimitir azi-dimineaţă. Ar trebui să te duci şi tu.
Ţi-ar face bine.
Nu sunt în stare.
Nu se întâmplă nimic. Şi eu mă duc uneori.
Lumea începe să bârfească.
Nu eşti tu în măsură să-mi dai lecţii.
O seară bună.
- Te descurci? - Da.
Bine.
- Ne vedem curând? - Da.
Da.
- Pa. - Pa.
Ce?
Ce faci când o să afle soţul ei?
Nu ştie nimeni.
Ba ştie toată lumea în afară de el.
Îţi dai seama cum o să se simtă bărbatul ăla când o să afle?
Un beţiv care bate femei? Eu nu l-aş numi bărbat.
Da, dar ai grijă. Nu se ştie de ce e în stare.
În orice caz, mereu te-ai gândit doar la tine.
O să te-ncurci cu toate femeile nefericite din sat?
Dacă ar fi aşa, s-ar face ditamai coada în faţa casei.
Şi aţi sta şi voi la rând.
Mai bine ne-am grăbi.
Vă las să terminaţi. Să fiţi în formă mâine-dimineaţă.
Anul trecut, când a început sezonul de vânătoare,
eraţi mahmure.
Frumos exemplu pentru cea mică!
- Las' că vine mama. - Nu-mi vorbi despre ea.
E departe şi e bine aşa. Pa!
Ştiu că nu e uşor pentru nimeni,
dar Diane e cât se poate de rău.
Nici tu nu e musai s-o provoci mereu.
- Dacă ar putea veni mama... - O să fie frumos.
Numai să nu se termine ca ultima oară.
Da.
- Ce faci aici? - Te aşteptam.
- Nu ţi-e frig? - Mă încălzeşte el.
Nu a mai apărut de mult.
Credeam că s-a pierdut.
Cred că i-a fost dor de mine.
Eu te cred, mamă.
- În legătură cu ce? - Cu bunicul.
Poate că ne e prea dor de el şi ne închipuim diverse lucruri.
Poate că vrea să ne spună ceva.
- Ce? - Că e aici.
Începi tare de dimineaţă.
Te încălzeşte.
Mulţumesc.
Bine, dă-mi şi mie. După noaptea pe care am avut-o...
Nici nu s-a întors acasă.
Ţi-am zis că e nasol.
Ce cauţi aici? Vrei să fii împuşcată?
Haideţi.
- Nu suntem singure. - Mamă...
Du-te acasă.
Ce cauţi aici?
Tatăl tău îmi dăduse voie să vânez.
- Când eram încă împreună. - Diane...
- Ce mai faci? - Bine.
Nu asta am auzit.
Mai ai de luat lucruri din casă.
De ce te grăbeşti?
Îţi amintesc că avem o fată împreună.
La mine te-ai gândit? M-ai părăsit fără nicio explicaţie.
Nu merit asta.
Un pahar.
Atât îţi cer, să bem un pahar împreună.
Poţi păstra căprioara, dar să nu mai calci pe aici.
Nu mai eşti la tine acasă.
Te aştept diseară, în locul nostru.
Ce faci aici?
Din câte ştiu, e şi casa mea.
Surorile tale îşi fac griji. M-au rugat să mă întorc.
Ce-i asta?
Lucrurile fetiţei care erau în Florida.
O să le duc în camera ei.
Am făcut deja programare la notar,
la ora 14.
E chiar atât de rău?
- Uneori ţi se face şi teamă. - Nu exagera.
Ai văzut-o şi tu. Vorbeşte singură,
priveşte în gol şi vrea să se convingă că fantoma tatei
este în casă.
Mă rog...
Doar nu începi să crezi şi tu?
"Eu, René Messier, las moştenire ferma Messier, de pe Chemin du Bois,
nr. 1133, din Saint-Armand, Québec, Canada,
şi toate bunurile mele, în părţi egale, celor trei fete ale mele,
Diane, Carmen şi Julie, şi soţiei mele, Angele Messier.
Doresc ca Diane Messier să conducă ferma
şi ca fiecare dintre fiicele mele să-şi păstreze casa."
În situaţia unei eventuale vânzări a fermei,
iar tatăl vostru a fost foarte clar în această privinţă,
cere ca toate cele patru semnături să se regăsească pe actul de vânzare.
"De asemenea, las toată colecţia mea de arme de vânătoare
ginerelui meu, Pierre Larocque..."
Fir-ar să fie!
Ce mai este?
"În sfârşit, în ce o priveşte pe nepoata mea, Sarah Messier,
îi las 50.000 $ ca să-şi continue studiile."
Mă ocup eu de asta.
Dnă Messier, nu puteţi să...
O zi bună.
Mereu era ascunsă o sticlă de băutură bună în biroul tatălui vostru.
- Cine vrea? - Eu.
Mulţumesc.
Puteai să faci un efort şi să vii înainte.
Florida nu e chiar după colţ. Am fost aici la înmormântare.
Trei zile?
Mă judeci? Tu mi-ai cerut să plec.
Mi-ai scos lucrurile afară la fel ca şi iubitului tău.
Îmi cer scuze.
Mă gândeam la întâlnirea cu notarul. Cât ar valora ferma dacă am vinde-o?
- Nu e vorba de bani. - Totuşi.
Aş spune că în jur de un milion şi jumătate.
Dacă ţi-e greu să plăteşti pentru casa ta,
cere-i chirie prietenului tău.
- Diane... - Mereu am locuit aici.
- Nici gând să plec. - Nici eu.
Cu banii respectivi, v-aţi putea închiria mici apartamente mobilate
şi să profitaţi de restul să faceţi altceva.
- Nu ştim altceva. - Păi tocmai.
După tot ce s-a întâmplat, nu cred că e bine să-ţi petreci toată viaţa
într-un singur loc.
Adică ce ai făcut tu e mai bine?
Au trecut 10 ani.
Tata nu şi-a revenit niciodată după ce ai plecat cu vânzătorul de îngrăşăminte.
Termină. N-am făcut-o dintr-o toană.
Nu mai eram puştoaică.
Şi voi nu mai eraţi copii.
Nu şi-a revenit niciodată.
Mereu a crezut că te vei întoarce.
De-asta ţi-a păstrat numele pe testament.
Şi crede-mă,
am tot încercat să-l fac să se răzgândească.
Nu mă miră.
A naibii treabă!
Mereu e ceva ce nu merge în casa asta.
- Cu atât mai mult. - Dă-mi lanterna.
Dă-mi-o.
Ce faci aici, şmecheră mică? Vino.
Ce?
- De-asta te-ai întors? - Ea m-a provocat.
De mică face aşa.
Are nevoie de ajutor.
E pe cale s-o ia razna şi noi alături de ea.
O să fac tot ce pot, dar nu m-a ascultat niciodată.
A pornit cu stângul.
Nu e vina mea, n-am fost niciodată apropiate.
Încercarea moarte n-are.
Gândiţi-vă la pământ.
Mi se pare că ar fi cea mai bună afacere pentru toată lumea.
Aşa ceva nu se poate.
Diane nu are nevoie de stresul ăsta.
Ţi-o închipui înghesuită între pereţii unui apartament?
Mai bine o trimitem direct la azil.
Du-te la culcare.
Nu mă întorc târziu. Am de pus la punct nişte lucruri cu taică-tu.
Ar trebui să-i dai o şansă.
- Ţi-e dor de el? - Tot timpul.
Ai vrea să mergi să-l vezi?
De ce nu-l laşi să se întoarcă aici?
O să mă mai gândesc.
Pe curând.
Unde s-o fi ducând?
Mă duc după valiză.
Eu mă duc acasă.
Şi eu.
Bună.
Nu credeam că mai vii.
Am avut ceva de făcut acasă.
S-a întors mama ta?
Se află repede.
Saint-Armand nu e mare.
V-aţi dus la notar?
- Nu te priveşte. - E vorba şi de fata mea.
Ştii că nu vreau nimic. Fiindcă erau apropiaţi,
m-am întrebat dacă tatăl tău s-a gândit şi la ea.
Da.
- Şi la tine. - Serios?
Colecţia de arme.
Cred că lui Carmen nu i-a convenit.
O să se plângă o bună bucată de vreme.
Nu le vreau. Le poate păstra.
Nu le vreau.
Şi tu...
Ce faci?
Mi-e dor de voi.
De tine.
De ce nu m-ai lăsat să vin să te ajut cu vacile,
cu pământul?
Eşti singură de când a murit taică-tu. O să te îmbolnăveşti.
Fir-ar al naibii!
Nenorocitule!
Înainte erai mai discret.
- Tu cine eşti? - Dobitocule!
Ce, ţi-o tragi şi cu baba asta?
Gata! Termină, Diane.
Imbecilule!
Nu ştii ce pierzi. Vino.
O să te coste scump, cumnato!
Diane?
René?
Ce faci aici?
Diane.
Vino.
Nu, Diane, nu aici.
E lume în casă. Vino.
Nu exagerezi puţin?
- Noapte bună. - Diane...
Diane...
Du-te la culcare.
- Pot rămâne? - Nu.
De ce faci asta?
Mai lasă-mă puţin.
- Pot dormi cu tine? - Da.
Mamă?
Tată?
Sarah, du-te în camera ta.
Ce vreţi?
Am avut un accident. Trebuie să dau un telefon.
Plecaţi sau chem poliţia.
La ora asta? Când vor veni, va fi prea târziu!
Plecaţi!
Vino să mă ajuţi.
Ce e zgomotul ăsta?
- O să spargă uşa. - Cine? Nu e nimeni.
Dar era cineva. Jur. Era cineva.
Eşti obosită.
Vino la culcare.
Poftim.
Trebuie să vezi de animale.
- Cât e ceasul? - Nouă.
Deja?
- Vin să te ajut. - Da.
Sarah...
Să-i spui profesorului
că m-am trezit mai târziu. Bine?
Bine.
- Pa. Să ai o zi bună! - Şi tu.
Gata, l-am lăsat. A venit cu târfa aia acasă,
atât de beat era. Mi s-a umplut paharul.
Diane?
Mamă?
Cu Pierre... nu te cam grăbeşti?
Ţine-i bine coada.
V-am văzut aseară.
Ajung la col.
- Ce face? - Nu ştiu.
- Crezi că va... - Vrei să taci, te rog?
Nu face pe nemiloasa. Nu eşti aşa.
Tu ar trebui să fii prima care mă înţelege.
- E ciudat să te văd aici. - Trebuie.
- Ţi-ai pus hainele tatei? - N-aveam altceva.
Nu mă gândisem la asta.
Ce cauţi aici?
- Bună dimineaţa. - Nu lucrezi?
Nu. Tocmai au intrat în grevă la magazin.
Bună.
- Ce înseamnă asta? - L-am părăsit.
Adică ai plecat de la tine de acasă.
V-am zis că o luaţi razna.
Crezi că tu eşti mai bună?
Ne ocupăm mai târziu de omul tău.
A venit poliţia.
- Credeţi că se va întoarce? - Nu ştiu.
Cu cei care trec ilegal graniţa
şi americanii evadaţi, suntem depăşiţi.
Vreţi să spuneţi că nu puteţi face nimic?
Nu asta spun, dar nu mă poţi suna de fiecare dată
când se petrece ceva ciudat la voi, Diane.
Aş fi numai pe aici.
- Îţi mai aminteşti şi altceva? - Nu...
Nu, nu sunt sigură.
Vorbea engleză.
Jumătate din canton vorbeşte engleză.
Îi recunoşti?
Ei sunt evadaţii.
Nu ştiu.
Eraţi aici?
Când am venit eu, cred că plecase deja.
- Ar trebui să te duci să te întinzi. - Nu-mi spune mie ce să fac.
Eu nu pot să fac altceva decât un raport.
De ce nu mă crede nimeni niciodată?
- O să-şi revină? - Avem noi grijă de ea.
O zi bună.
Aveţi veşti în legătură cu vaca familiei Tremblay?
Am găsit carnea într-un congelator din Pike-River.
Un fost măcelar cu şapte copii.
Ce să fac? Copiilor le era foame.
Da...
- La revedere. - La revedere.
Nu am văzut pe nimeni aseară la uşă.
În fine...
Ce e, mamă?
Poate că nu sunt doar închipuiri de-ale ei.
Cum adică?
Am un sentiment ciudat. Nu-l pot explica.
Parcă ar mai fi cineva în casă.
N-o să începi şi tu, mamă.
Bunica Helena zicea mereu că aici se petrec lucruri bizare.
De-asta am şi dus-o la azil.
Ai grijă să nu urmezi tu.
Sunteţi gata? Mergem să rezolvăm treaba cu ăla.
Epidemia de rabie la ratoni poate fi considerată eradicată.
În ceea ce îi priveşte pe americanii evadaţi,
urmărirea are loc în continuare de-a lungul graniţei.
Potrivit informaţiilor noastre, anumite indicii ar putea sugera
că fugarii ar fi ajuns deja pe pământ canadian,
amestecându-se printre migranţii fără acte.
Sper să nu mai vină vreunul diseară.
Să începem cu dormitorul.
Bine.
Dulapul cu haine.
Mă uit şi la baie.
Aşa.
Poftim.
Ghete.
Ale naibii nebune!
Drum bun!
Bună.
Lucille, a trecut ceva timp.
Eu sunt Diane, bunico.
Lucille a murit.
Diane, fata Angelei şi a lui René.
Da. Nu-i nimic.
Nu. Ce mai faci?
De ce ai venit să mă vezi?
Nu ştiu.
Eşti la fel ca mine, Diane.
Prea sensibilă. Ai grijă.
De ce-mi spui asta?
Pentru că n-ai fost niciodată ca celelalte.
Tată tău spunea asta tot timpul.
Bietul meu René!
N-ar trebui să le supravieţuim copiilor noştri, Diane!
Îţi aminteşti că a murit?
Într-un accident de maşină.
Numai pentru că a vrut să evite o afurisită de căprioară.
N-am înţeles niciodată de ce l-a părăsit maică-ta.
Nici eu.
Uneori, vine să mă vadă.
Şi pe tine?
Nu, nu eşti obligată să-mi răspunzi.
Numai fata ta nu vine niciodată să mă vadă.
N-ai cumva o poză?
Sicriul era închis şi...
Nu! Tata a murit!
- Tata a murit. - Stai, Diane!
Diane, aşteaptă!
Vă pot ajuta cu ceva?
Sarah...
- Diane! - Unde e fata mea?
- Vreau să-mi văd fata. - Mergeţi în clasă.
Sarah!
Incredibil!
Nu!
- Cară-te! - Treci încoace!
- Treci acolo! - Las-o!
- Carmen, nu! - Du-te!
Val!
Haide!
Rămâi!
Meriţi mai mult.
Dacă te mai apropii de ea, vă omor pe amândouă.
Sarah?
Sarah!
Sarah! Termină.
Nu-mi mai face asta.
Sarah...
Sarah!
De ce-mi faceţi asta?
Sarah!
Ce face acolo?
Haideţi!
Sarah!
Diane!
Sarah!
Diane!
Suntem aici.
Sunt aici, Diane.
Ce vreţi?
Linişteşte-te.
- Ce căutaţi aici? - Vrem să te ajutăm.
Plecaţi.
Vreau să-mi văd fiica.
Unde e? N-o găsesc nicăieri.
Sarah a murit, Diane. Au murit amândoi în accident.
Nu se poate.
E tot timpul cu mine.
Linişteşte-te. Las-o jos.
Evadaţii, cei care bat la uşă... Voi faceţi asta, nu?
Aşa e? Vreţi să mă îmbolnăviţi?
- Nu. Amesteci totul. - Plecaţi!
Calmează-te.
Te ducem acasă.
Las-o jos.
Mamă... Eşti bine?
- Te simţi bine? - Nu vă faceţi griji pentru mine.
- Ce facem? - Nimic.
Nu vorbim cu nimeni despre asta.
Ne ocupăm de ea.
Vedem ce facem când se trezeşte.
Bine că te-ai întors.
Ar trebui să dormiţi acasă.
O să stai în camera mea.
Iar eu mă întind pe canapeaua din pivniţă. Sunt obişnuită.
- Era timpul să scăpăm de ăla. - Ai făcut ce trebuia.
- Cum reuşiţi? - Nu e acelaşi lucru.
Tot a înşela se cheamă.
Nu începeţi iar.
Julie...
A trecut vremea Floridei. O să rămân cu voi.
În ce priveşte vânzarea pământului, aveţi dreptate.
Diane nu se va simţi nicăieri mai bine decât aici.
Sarah?
Stai...
- Cu cine vorbeşti? - Vino după mine.
Cine e acolo?
- E cineva în casă. - Unde?
- Jur! - Nu e nimeni.
Uită-te în faţă!
Dumnezeule!
Sigur...
Asta e tot deocamdată, dar va trebui să veniţi la secţie
pentru declaraţie.
Ciudat, de fiecare dată când vă văd,
am senzaţia că nu-mi spuneţi tot.
Chestiuni de familie.
O zi bună.
Mulţumim.
Am uitat să vă spun, evadaţii au fost arestaţi ieri
la vama Lacolle. Nu vă mai bateţi capul cu ei.
Bine.
- Ce faci? - Mă duc să dau de mâncare la vaci.
Nu vrei să vorbim?
Te-ai întors?
Sarah?
- O să fie bine, mamă. - Ştiu.
Te iubesc foarte mult.
Nu-ţi face griji pentru mine. Va fi bine.
Iartă-mă.