Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- קריינות מהספר "אפשרויות" -‬
‫- מאת ברי קורבט, 1980 -‬
‫- סיפור -‬
‫היה היה פעם‬
‫אדם שנפצע קשה.‬
‫למעשה, עקב חומרת הפציעה שלו,‬
‫האדם הזה סבל משיתוק מוטורי‬
‫ואיבד תפקודים גופניים רבים‬ ‫שהם לרוב מובנים מאליהם.‬
‫נוסף על כך,‬
‫לאדם הפצוע נאמר‬ ‫שהוא ישתמש בכיסא גלגלים כל חייו.‬
‫הוא חווה שינוי קטסטרופלי באישיות,‬
‫חשש מאוד ממערכות יחסים עתידיות‬
‫עם בני משפחה ועם חברים,‬
‫ולא הייתה לו שום דרך להתפרנס.‬
‫דילמה אחת הייתה ברורה.‬
‫להתמודד או לא להתמודד.‬
‫"להתמודד" פירושו לעבוד ולשחק‬ ‫ולחיות ולאהוב כאילו כלום לא קרה.‬
‫אבל משהו קרה.‬
‫אנחנו הפצועים בחוט השדרה.‬
‫כולנו פצועים קשה.‬
‫ורבים מאיתנו‬ ‫לא יודעים איך לחיות באופן הזה.‬
‫לפיכך, טוב הדבר‬
‫שהעולם מלא‬ ‫באנשים עם פציעות דומות לאלו שלנו‬
‫שהצליחו להתמודד,‬
‫ששמחים על כך שהצליחו להתמודד‬
‫ושתורמים רבות לאנושות,‬
‫לא פחות מכפי שהם נתרמים.‬
‫- טרוור קניסון‬ ‫שורד פציעה בחוט השדרה -‬
‫- ג'קסון הול, ויומינג‬ ‫ארבע שנים לאחר הפציעה -‬
‫ברוכים הבאים לפסגת מסדרון קורבט, כולם.‬
‫הנוף כאן פשוט מהמם.‬
‫כל מי שעושה סקי בג'קסון מסתכל על העמק,‬
‫מסתכל על ההרים וחושב, "אין יותר טוב מזה".‬
‫אני חייבת לומר לכם, כשיוצאים מהמעלית,‬
‫המקום הזה פשוט עוצר נשימה,‬
‫ובאמת מיוחד להשתתף באירוע הזה.‬
‫בוא נדבר על מסדרון קורבט‬ ‫כאן באתר הסקי ג'קסון הול.‬
‫אחד האתרים המפורסמים ביותר בהרים.‬
‫זה מקום מדהים.‬
‫כן, הוא נמצא דרך קבע בראש הדירוג‬
‫של המסלולים התלולים,‬ ‫הקשים והמסוכנים ביותר בארה"ב,‬
‫אולי אפילו בעולם כולו.‬
‫היום ישתתפו בתחרות 24 ספורטאים.‬
‫התחרות כוללת שני סיבובים,‬
‫אבל אין חובה להשתתף בשני הסיבובים.‬
‫יש כאן 9 נשים ו-15 גברים,‬
‫גולשי סקי וגולשי סנובורד משני המינים,‬
‫וכל המתמודדים מתחרים יחד.‬
‫נשים בנפרד מהגברים,‬ ‫אבל גולשי סקי וגולשי סנובורד יחד.‬
‫אין שופטים. המתחרים עצמם ישפטו את האירוע.‬
‫בואו נתחיל, בואו נעבור לפסגת קורבט.‬ ‫אנחנו מוכנים לצאת לדרך.‬
‫"המלכים והמלכות של קורבט".‬
‫"המלכים והמלכות של קורבט"‬
‫הוא אירוע ייחודי באתר הסקי ג'קסון הול.‬
‫זו תחרות סקי וסנובורד‬
‫שחולקת כבוד לאנשים עם מוגבלויות.‬
‫קורבט הוא המסלול המפורסם ביותר‬ ‫בג'קסון הול.‬
‫זו המקבילה של הר אוורסט‬ ‫עבור גולשי סקי וסנובורד רבים.‬
‫כשנוסעים במעלית הסקי,‬ ‫עולים כ-1,200 מטרים בתוך 12 דקות.‬
‫אתה עולה לשם, ואז אתה מגיע לצוק,‬
‫ורואה שדה שלג תלוי מולך,‬ ‫ואז מסדרון קורבט מופיע.‬
‫אז אתה עובר ורואה את כל זה ופשוט נדהם.‬
‫זה מסלול ממש קשוח.‬
‫יש שם אבנים ענקיות, סלעים משוננים מאוד.‬
‫זה מסלול תלול מאוד.‬
‫כשמסתכלים למטה,‬ ‫נדמה שעומדים בקומה השנייה של בניין.‬
‫יש רק דרך אחת‬ ‫לחצות את האזור הקטלני ועתיר הצוקים הזה:‬
‫מסדרון קורבט.‬
‫זה אמיתי.‬
‫אם מישהו אומר שהוא גולש טוב,‬
‫לוקחים אותו לקורבט ושואלים,‬
‫"אתה רוצה לגלוש פה?"‬
‫כמעט כולם אומרים,‬
‫"לא, אני אוותר."‬
‫לא הכרתי את הבחור.‬
‫לא ידעתי מה הסיפור שלו.‬ ‫חשבתי, "אה, הוא בא לצפות".‬
‫אז כשאני מגיע לשם…‬
‫ואז ראיתי אותו מדבר עם כמה אנשים,‬
‫והבנתי, "אה, לא. הוא מתחרה. אוקיי, מגניב".‬
‫ופתאום שכרו אותי לדחוף אותו במעלה המדרון.‬
‫כשראיתי לאיזה גובה העלינו אותו‬
‫לפני שהוא יצא לדרך,‬
‫הבנתי, "אה, הוא באמת הולך על זה".‬
‫לפני התחרות,‬ ‫טרוור ואני דיברנו בטלפון, והוא אמר,‬
‫"ג'ס, אני הולך לקפוץ מקצה מסדרון קורבט".‬
‫ואמרתי…‬
‫"בסדר. לאיזה מרחק אתה מתכנן להגיע?"‬
‫והוא אמר, "לפחות 30 מטר".‬
‫ואמרתי,‬
‫"אוקיי".‬
‫אתם יודעים?‬
‫אולי יעזור לתת לך דחיפה קטנה.‬
‫כספורטאית, חשבתי, "זה יהיה כל כך מגניב!"‬
‫כאילו, "לך על זה!"‬
‫כמארגנת האירוע,‬
‫חשבתי, "בסדר, מה יקרה אם משהו ישתבש?"‬
‫כל אחד עלול להיקלע לצרות שם.‬
‫אנשים שברו את הגב במסדרון קורבט‬
‫כי הם התגלגלו במורד ההר.‬
‫הייתי לחוצה מאוד.‬
‫הוא בדיוק נפצע פציעה חמורה בחוט השדרה.‬
‫האם ארשה לו להשתתף בתחרות‬
‫ואצפה בו מת בניסיון לעשות את זה?‬
‫בשלב הזה גם לי היו ספקות.‬
‫החלטתי לעלות ולדבר איתו.‬
‫ניסיתי להעריך את המצב,‬
‫"כדאי לי לנסות לשכנע אותו לרדת מזה?"‬
‫ואמרתי, "המסלול הזה די מסוכן.‬
‫"אתה חושב שתצליח?"‬
‫הוא הסתכל לי ישר בעיניים בלי שום היסוס‬
‫ואמר, "אני אצליח".‬
‫"בסדר.‬
‫"איך אני יכול לעזור?"‬
‫היי, טרוויס.‬
‫זה המסלול שבחרתי.‬
‫זה?‬ ‫-כן.‬
‫אני יכול לעזור לך לצבור מהירות.‬ ‫-אחלה, תודה.‬
‫כשאתה נכנס במהירות למסדרון קורבט,‬ ‫אתה פועל בצורה עיוורת לגמרי.‬
‫הוא לא יכול לראות‬ ‫את מה שטרוויס והספורטאים האחרים רואים‬
‫כי הוא בתנוחת שכיבה.‬
‫מה שצריך לעשות…‬
‫כשאתה בעמדת הפתיחה, אתה מסתכל על ההר.‬
‫אז אני רוצה לנחות שם, מבין?‬ ‫-כן.‬
‫בוא, אני אקח אותך אחורה.‬
‫כשמסתכלים על גולשי סקי וסנובורד‬
‫בזמן שהם מחכים לתורם במדרון,‬
‫רואים את כולם הולכים לקצה‬
‫ונסוגים לאחור.‬
‫הולכים לקצה.‬
‫מסתכלים למטה על נקודת הנחיתה.‬ ‫נסוגים לאחור.‬
‫כי אתה לא רוצה שהנוף הזה‬ ‫יפתיע אותך כשאתה באוויר.‬
‫אני אדחוף אותך מהר.‬
‫אני אוודא שלא תיפול,‬ ‫אבל זה כיף יותר כשעושים את זה מהר.‬
‫טרוויס דחף אותו, ואז עצר אותו ממש על הקצה.‬
‫כל העסק עורר אי נוחות, יודעים?‬
‫כשראיתי את טרוור מתאמן לקראת הקפיצה,‬
‫התחלתי להילחץ יותר ויותר,‬
‫כי היה ברור שהוא יקפוץ‬
‫ישר לתוך המדרון בשיא המהירות.‬
‫הכול היה מוכן. הוא עמד לקפוץ.‬
‫שלוש, שתיים, אחת, מתחילים!‬
‫הוא גלש במורד ההר.‬
‫אני זוכר שחשבתי שהוא איטי.‬
‫אני חושב…‬ ‫-זו הייתה החלטה טובה.‬
‫יותר מהירות.‬ ‫-אני מסכים.‬
‫הרבה יותר מהירות.‬
‫אני צריך יותר מהירות.‬
‫בסדר, אין בעיה.‬
‫זה העלה את מפלס החרדה הקולקטיבית.‬
‫"שיט. בסדר.‬
‫"הוא יצליח. יהיה בסדר.‬
‫"טוב, אולי."‬
‫העלינו אותו לנקודת פתיחה גבוהה יותר.‬
‫כנראה גבוהה יותר משל כולם.‬
‫אני זוכר שאמרתי משהו בסגנון,‬
‫"טרוור, אתה בטוח‬ ‫שאתה באמת רוצה לעשות את זה?"‬
‫תשע פעמים מתוך עשר,‬
‫אם מישהו לא מאמין שהוא יצליח,‬
‫הוא לא יצליח.‬
‫ואז…‬
‫אתה בטוח שאתה רוצה לעשות את זה?‬ ‫-כן.‬
‫זה נבע מצורך אמיתי,‬ ‫"אני חייב לעשות את זה."‬
‫דממה מוחלטת.‬
‫אני בתחתית המדרון עם סמנכ"ל התפעול‬
‫ומנהל הסיכונים והבטיחות שלנו.‬
‫ואני לחוצה.‬
‫כולם מסתכלים על הדרך הכי קלה,‬
‫ואני חושבת,‬ ‫"לא, הוא יקפוץ מהנקודה הכי גבוהה".‬
‫מה דעתך?‬
‫אני לא זוכר את המילים המדויקות,‬ ‫אבל כנראה אמרתי,‬
‫"תיהנה", ואולי, "נתראה בצד השני."‬
‫ובאמת התכוונתי לזה, "נתראה בצד השני‬
‫"של הדבר שובר המוסכמות שאתה עומד לעשות."‬
‫אז הוא חזר לעמדה.‬
‫הכריז שהוא מתחיל.‬
‫שלוש, שתיים, אחת, מתחילים!‬
‫השאר הוא היסטוריה.‬
‫אלוהים.‬
‫כן!‬
‫זה היה מטורף.‬
‫כן, גבר!‬
‫כן!‬
‫ואו.‬
‫אלוהים, כולם רצו לגעת בו, יודעים?‬
‫כולם רצו קמצוץ מהקסם שהתרחש כרגע.‬
‫- סגירת מעגל -‬
‫אתה יכול לספר לנו‬ ‫איך מסדרון קורבט קיבל את השם שלו?‬
‫אני מנסה להיזכר, כי…‬
‫קורבט היה הראשון שגלש בו?‬
‫אני מניח שבחלוף הזמן אנשים שוכחים.‬
‫יש כל כך הרבה סיפורים על מסדרון קורבט‬
‫בקהילת ג'קסון הול,‬
‫אבל אני לא יודעת הרבה על ברי קורבט.‬
‫אני גולש באתר הסקי ג'קסון הול‬ ‫מאז שהייתי ילד,‬
‫אבל אני לא יודע מה קרה לברי.‬
‫הסיפור האמיתי או הסיפור שאנחנו טווינו?‬
‫- ג'קסון הול, ויומינג -‬
‫ג'קסון הול היה…‬
‫חשבנו שווייל נהדרת‬ ‫עד שראינו את ג'קסון הול.‬
‫זה פשוט מקום יפהפה ומקסים.‬
‫פגשתי את ברי באוגוסט 1959.‬
‫כשפגשתי את ברי לראשונה…‬
‫- מאפי מור‬ ‫גרושתו של ברי קורבט -‬
‫הוא עבד כמדריך סקי בחורף.‬
‫פול מקוליסטר, שהקים את אתר הסקי,‬ ‫היה חבר של ברי ושלי.‬
‫נסעתי לשם עם פול ועם ברי ביום יפהפה,‬
‫שמיים כחולים, שלג צחור.‬
‫הסתכלנו על חלקות המחקר,‬
‫עשינו פיקניק והשקפנו על מה שהיה עתיד‬ ‫להיות "מסדרון קורבט".‬
‫וברי הסתכל עליו ואמר,‬ ‫"יום יבוא ומישהו יגלוש שם".‬
‫"יום יבוא ומישהו יגלוש שם."‬
‫"מישהו באמת יגלוש שם."‬
‫ומאז…‬
‫- בוב ווגל‬ ‫גולש סקי מקצועי לשעבר -‬
‫הוא נודע כ"מסדרון קורבט".‬
‫לא ידעתי על כל ההישגים שלו‬
‫עד שמישהו אמר, "אתה יודע עם מי אתה מדבר?"‬
‫- ד"ר לסטר באט‬ ‫חבר של ברי -‬
‫אמרתי, "כן, זה ברי קורבט".‬
‫"שמעת עליו?"‬
‫- הר אוון 1959 -‬
‫הוא היה דמות גדולה מהחיים.‬
‫הוא הראשון שהעפיל לפסגת הר מקינלי,‬
‫הוא הראשון שהעפיל לפסגות‬ ‫של שני ההרים הגבוהים ביותר באנטארקטיקה:‬
‫הר וינסון והר טיירי.‬
‫וזה עוד לא הכול, יש לומר.‬
‫- ג'ניפר קורבט‬ ‫בתו של ברי -‬
‫הוא היה מטפס הרים נועז מאוד בזמנו.‬
‫הוא היה "איש הקאמל" המקורי.‬
‫אף פעם לא ישכחו לו את התמונה הזאת.‬ ‫רואים אותה בכל מקום.‬
‫יש לי פוסטר כזה בשירותים.‬
‫- הר אוורסט 1963 -‬
‫פגשתי את ברי באוורסט.‬
‫- ד"ר טום הורנביין‬ ‫חבר במשלחת האמריקנית 1963 -‬
‫המטרה העיקרית של המשלחת‬
‫הייתה להביא את האמריקני הראשון‬ ‫לפסגת אוורסט.‬
‫המטרה לא הייתה לטפס במסלול חדש.‬
‫אבל אני וברי חלקנו תשוקה‬
‫לעשות משהו שלא עשו עד כה על ההר.‬
‫רוב המטפסים רוצים לכבוש פסגות חדשות,‬
‫וזה בדיוק מה שהיה ברכס המערבי.‬
‫זה היה ההר הגדול ביותר בעולם,‬ ‫ואיש מעולם לא טיפס על החלק הזה בהר.‬
‫כשהיינו בדרך לפסגה, ברי אמר,‬
‫"לדעתי הורנביין ואנסולד‬ ‫צריכים לזכות בכבוד.‬
‫"אתם כבר מבוגרים,‬ ‫אבל אני עוד אחזור לכאן ביום מן הימים."‬
‫וברי סחב את הציוד למחנה הבא‬
‫בזמן שהם המשיכו לטפס והגיעו לפסגה.‬
‫הם היו הראשונים שהגיעו לפסגת הרכס המערבי.‬
‫בשם כל תושבי ארה"ב,‬ ‫אני רוצה להביע את הערכתנו הרבה‬
‫למאמץ הנפלא הזה של אזרחינו.‬
‫אנחנו גאים מאוד לקבל את פניהם‬ ‫של האנשים האלה לבית הלבן.‬
‫הוא היה אדם יצירתי מאוד,‬
‫והייתה לו תשוקה לטיפוס הרים,‬
‫אבל הוא ביקש עוד.‬
‫והוא מצא את מבוקשו בעולם הסרטים.‬
‫כשברי חזר מאוורסט, אמרתי לו, "תתקשר אליי.‬
‫"אולי נצלם כמה סרטים יחד."‬
‫וצילמנו את הסרט הראשון בג'קסון הול.‬
‫- סקי אתגרי‬ ‫ג'קסון הול -‬
‫התאהבתי בסקי פריסטייל‬ ‫הודות לשני סרטי סקי איקוניים:‬
‫"סקי בגבולות החיצוניים"‬
‫ו"סלטת מוביוס".‬
‫ברי עלה על ההר,‬ ‫והם קפצו בסלטות גדולות לתוך המסדרון.‬
‫וזה הלהיב הרבה אנשים,‬ ‫כי אף אחד לא היה מוכן לגלוש שם,‬
‫ובטח שלא לקפוץ לשם בסלטה.‬
‫זה הזניק לנו את הקריירה.‬
‫אלה הגבולות החיצוניים.‬
‫טיסה לחלל.‬
‫חותר קדימה כדי לחבור לצל שלו.‬
‫יש משהו פואטי בצילומים ובקריינות.‬
‫והם עשו דברים שאף אחד בעולם לא ראה.‬
‫הם הציתו את הדמיון שלי‬ ‫ושל ילדים בכל רחבי העולם.‬
‫"כן, אני רוצה לעשות את זה. אני רוצה לעוף.‬
‫"אני רוצה לגלוש בגבולות החיצוניים."‬
‫מה שהיה בלתי אפשרי אתמול‬ ‫הוא הגבול המוחלט של היום.‬
‫מחר - דבר שבשגרה.‬
‫- קין, ניו המפשייר -‬
‫זה הוא?‬ ‫-מה קורה?‬
‫אתה מסתדר?‬
‫הנה אתה ואשלי.‬
‫עם אימא שלו.‬
‫זו תמונה נהדרת.‬
‫אני ואש.‬ ‫-הנה טרוור.‬
‫עם אבא שלו.‬
‫ועל האוברול שלו…‬ ‫-Athlete's Corner.‬
‫לוגו של Athlete's Corner על הישבן.‬
‫חנות הספורט שאימא ואבא שלי ניהלו בצעירותי.‬
‫ואז היא הפכה לחנות סקייטבורדים,‬ ‫ואז לחנות סנובורדים.‬
‫טרוור אהב גלישת סנובורד.‬
‫כשהוא היה קטן,‬ ‫תמיד היה לו חיוך גדול ומשקפי סקי.‬
‫- אולגה פרדו‬ ‫אימו של טרוור -‬
‫הוא אפילו לא הסכים להיכנס ולאכול.‬ ‫"לא, אני חייב לעשות את זה שוב."‬
‫כשגדלתי, ההורים שלי היו עסוקים מאוד‬
‫בניהול החנויות שלהם,‬
‫באימונים לקראת מרתונים.‬
‫אז ההורים שלי נעדרו הרבה מהבית.‬
‫ניהלתי שני עסקים, עבדתי 12 שעות ביום,‬
‫לפעמים שישה ימים בשבוע.‬
‫כן, זה היה מאתגר מאוד.‬ ‫היו הרבה רגעים מאתגרים.‬
‫- ארני קניסון‬ ‫אביו של טרוור -‬
‫כשההורים שלי נפרדו, טרוור היה בן חמש בערך.‬
‫אני חושבת שהגירושים והעזיבה של אימא שלי‬ ‫השפיעו על טרוור…‬
‫- אשלי קרוסו‬ ‫אחותו של טרוור -‬
‫בצורה קשה מאוד.‬
‫מאז כיתה ג' או ד',‬
‫עברנו דירה כל חצי שנה בערך.‬
‫לא היה לנו הרבה כסף,‬
‫אז השכרנו את החדר השלישי‬ ‫כדי להרוויח יותר שכר דירה.‬
‫הבית דווקא נראה טוב.‬
‫הוא נקי ומקושט וכל זה.‬
‫נראה שמשפחה אמיתית גרה שם.‬
‫עברנו מבית לבית והרגשנו כמו אורחים לרגע.‬
‫כילד, לא הכרתי משהו אחר.‬
‫לא ידעתי איך נראית‬ ‫מערכת יחסים משפחתית רגילה.‬
‫בתיכון לא הייתה לו הרבה תמיכה מהמשפחה שלו.‬
‫הוא הפך לאח שלנו, עבר מבית לבית…‬
‫- מקס קומבס‬ ‫חבר של טרוור -‬
‫ישן על הספות שלנו.‬
‫לא הייתה לנו מסגרת אחרי הלימודים,‬ ‫אז אמרנו, "בואו נשתכר ונתמסטל".‬
‫בהתחלה לא ידעתי שטרוור משתמש במשככי כאבים.‬
‫אבל אז הוא אמר לי, "אימא, יש לי בעיה.‬
‫"אני לוקח כדורים כי אני מדוכא מאוד."‬
‫באותה תקופה פשוט לא ידעתי מה לעשות.‬
‫לא יכולתי ללמוד.‬
‫לא יכולתי להירשם למכללת קין.‬ ‫לא רצו אותי שם.‬
‫כנראה יכולתי להתקבל למכללה הקהילתית,‬ ‫אבל לא ידעתי מה לעשות בחיים.‬
‫לא ידעתי איפה לגור, במה לעבוד.‬
‫- תיכון קין -‬
‫כשגדלתי בקין,‬ ‫כולם רצו לצאת מקין ברגע שהם סיימו תיכון.‬
‫לא היה כאן כלום בשביל טרוור.‬
‫ואז אשלי עברה לקולורדו.‬
‫כשהוא ראה שאשלי עזבה,‬
‫וכשהוא ראה עד כמה אשלי מאושרת בקולורדו,‬
‫מטפסת על הרים ועושה סנובורד,‬
‫הוא אמר…‬
‫"אני עף מכאן."‬
‫אשלי אמרה, "טרוור, תמצא עבודה בשרברבות".‬
‫וטרוור בא לקולורדו ואמר, "זה מה שאני אעשה.‬
‫"אני אהיה שרברב,‬ ‫אני אוציא רישיון אינסטלטור."‬
‫והוא עמד להגיע למטרה שלו‬
‫זמן קצר לפני התאונה.‬
‫- אספן, קולורדו‬ ‫מאי 1968 -‬
‫ברי סיים לצלם את "סקי בגבולות החיצוניים".‬
‫ושכרו אותנו לצלם‬
‫את הכנס הבין-לאומי של מדריכי הסקי באספן.‬
‫אני זוכר בבירור שהוא טס לשם,‬
‫ואז נלחצתי מאוד.‬ ‫הייתה לי הרגשה מאוד לא טובה.‬
‫ופשוט בהיתי בטלפון במשך שעתיים או שלוש,‬
‫ואז הטלפון צלצל.‬
‫"קרתה תאונה נוראית.‬
‫"ברי נפצע."‬
‫אבא אף פעם לא דיבר על הפציעה שלו.‬
‫גם אימא שלי לא ממש דיברה על זה.‬
‫אני חושבת שאלה היו ימים אפלים למדי,‬
‫אז אף אחד לא רצה להיזכר בהם.‬
‫ברי צילם את הגולשים בצהרי היום,‬
‫אז תוואי השטח לא היה ברור לגמרי לטייס.‬
‫השמש הייתה מסנוורת.‬
‫ברי רופף את חגורת הבטיחות‬
‫כדי להסתובב…‬
‫להוציא את המצלמה מצד המסוק ולצלם.‬
‫המסוק פגע בגבעה קטנה‬
‫והתחיל לקפוץ.‬
‫ובאחת הקפיצות האלה‬ ‫חגורת הבטיחות של ברי השתחררה,‬
‫הדלת נפתחה, והוא נזרק החוצה.‬
‫כולנו הזדעזענו מהמחשבה שברי עומד למות.‬
‫היה לנו ברור שהוא ימות.‬
‫לקחו אותו לדנבר, לבית החולים קרייג.‬
‫ושם הצילו לו את החיים.‬
‫- בית החולים קרייג‬ ‫דנבר, קולורדו -‬
‫ביקרתי אותו כשהוא היה מאושפז בבית החולים.‬
‫היה לו זוג קביים,‬
‫והוא ביקש שאביא לו אותם, אז הבאתי.‬
‫ואני זוכרת שאחת האחיות‬ ‫הסתכלה על הקביים ואמרה,‬
‫"למה הם פה? הוא בחיים לא ישתמש בהם".‬
‫ואז התחילו חייו כמשותק בשתי גפיים תחתונות.‬
‫- מעבר וייל, קולורדו‬ ‫חמש שנים לאחר הפציעה -‬
‫זו הפעם הראשונה שאני כאן מאז התאונה.‬
‫ובהחלט פחדתי לחזור לכאן.‬
‫המקום הזה חשוב מאוד לתהליך ההחלמה שלי.‬
‫זה ייתן לי סגירת מעגל‬ ‫ויאפשר לי להשלים עם הפציעה שלי.‬
‫איבדתי הכול כאן.‬
‫חזרתי הנה כי אני חייב לעשות את זה‬
‫כדי להמשיך בחיים ולהגשים הרבה מהמטרות שלי.‬
‫ואחת המטרות האלה היא לעשות סקי במעבר וייל.‬
‫- מעבר וייל, קולורדו‬ ‫15 בנובמבר 2014 -‬
‫- החוק מחייב שימוש בצמיגי שלג או בשרשראות‬ ‫במעבר וייל -‬
‫ביום שבו טרוור נפצע,‬
‫אחי, טרוור ואני החלטנו לעלות למעבר וייל.‬
‫הגענו למגרש החניה,‬
‫הוצאנו את הציוד‬
‫והתחלנו לטפס במקביל למסלול אופנועי השלג.‬
‫- מיגל רודריגז‬ ‫חבר של טרוור -‬
‫טיפסנו בערך 150-100 מטר.‬
‫ובחור על אופנוע שלג עצר לידנו‬ ‫ואמר לנו שיש נקודה טובה לקפיצה בהמשך הדרך.‬
‫הגענו לנקודת הקפיצה,‬ ‫וזה לא נראה מסוכן במיוחד.‬
‫לא חשבתי שהקפיצה הזאת מסובכת מדי בשבילנו.‬
‫אני קפצתי ראשון,‬
‫ואז אחי,‬
‫וטרוור קפץ אחרון.‬
‫סוף היום, כבר חשוך,‬
‫ואני מתחיל לגלוש‬
‫ויורד במסלול אופנועי השלג.‬
‫וראיתי אותו.‬
‫ברגע שהוא קפץ מהקצה,‬ ‫הוא השתגר בזווית מוזרה.‬
‫ועפתי באוויר, כמו סופרמן.‬
‫לא רציתי לנחות על הצוואר,‬ ‫אז הצמדתי את הראש לחזה ונחתתי על הגב.‬
‫הגלשן והמגפיים שלי התקפלו כמו טאקו,‬ ‫ושמעתי קול נפץ חזק.‬
‫מישהו התקשר אליי…‬
‫והייתי באמצע מכירת רכב.‬
‫כשאני מנהל משא ומתן,‬
‫לרוב לא יעלה על דעתי לענות.‬
‫רצה הגורל ועניתי.‬
‫"טרוור נפצע. אין לו תחושה בבהונות."‬
‫אמרתי,‬
‫"תעביר לי את טרוור.‬
‫"טרוור, קום ברגע זה.‬
‫"לא מזייפים דברים כאלה."‬
‫הוא אמר, "אבא, אני לא יכול‬ ‫להזיז את הבהונות".‬
‫אני זוכר ששכבתי שם‬
‫וחשבתי על החברה שלי, על אחותי,‬
‫על השיחה עם ההורים שלי, עם הבוס שלי,‬
‫על כך שלא אוכל להיות שרברב,‬
‫שלא אעשה שוב את הדברים שאני אוהב.‬
‫והסתכלתי על כפות הרגליים שלי, ומייד ידעתי.‬
‫התקשרנו לשירות החילוץ וההצלה,‬ ‫ואמרו לנו שישלחו צוות למקום.‬
‫אבל בגלל הרוחות החזקות,‬
‫הם אמרו שזה ייקח לפחות שעה,‬
‫ושאחד מאיתנו צריך לבוא ולפגוש אותם.‬
‫האדרנלין התחיל להתפוגג,‬ ‫והגב שלי כאב כאבי תופת.‬
‫הזמן התקדם לאט.‬
‫פחדתי שאף אחד לא ימצא אותי,‬ ‫פחדתי שאקפא למוות.‬
‫שאף אחד לא יבוא להציל אותי.‬
‫מהרגע שהוא התרסק על ההר‬ ‫ועד שצוות החילוץ הגיע לזירת האירוע‬
‫עברו בערך שעתיים וחצי, שלוש שעות.‬
‫משלחת החיפוש ערכה חיפוש רגלי בלבד.‬
‫אחי התקשר אליי פעמיים.‬
‫"טרוור קופא מקור, כואב לו."‬
‫אמרתי לו, "אנחנו באים.‬ ‫לא ננטוש אתכם. אנחנו באים".‬
‫אני זוכר שחשבתי לעצמי,‬ ‫"רק אל תעצום עיניים, טרוור.‬
‫"אל תעצום עיניים."‬
‫כי הרגשתי שאם אעצום עיניים,‬ ‫לא אפקח אותן שוב.‬
‫תקשיב.‬
‫משהו קשה קרה לשנינו…‬
‫- 1. ציפיות -‬
‫…ואף אחד מאיתנו לא מרוצה מזה.‬
‫אם כי תופתע לגלות שתפגוש הרבה אנשים כמונו‬
‫שאומרים שחיינו השתפרו הודות לתאונות שלנו.‬
‫מוזר.‬
‫ובכל זאת,‬
‫אם שברת את הגב או את הצוואר,‬ ‫לא צריך להיות גאון הדור‬
‫כדי להבין שיש שינויים גדולים באופק.‬
‫ושלאף אחד אין יותר מדי מה לעשות בנידון.‬
‫חברה הסיעה אותי לבית החולים.‬
‫הגעתי לשם וחיכינו,‬ ‫ואז דיברתי עם פקידת הקבלה.‬
‫אמרתי, "היי, את יודעת,‬
‫"מביאים הנה ילד ממעבר וייל.‬
‫"את יודעת מה זמן ההגעה המשוער?"‬
‫והיא אמרה, "טוב, זה קוד ככה וככה.‬
‫"זה די רציני.‬
‫"הם כנראה יגיעו בעוד שעה וחצי."‬
‫ואמרתי, "טוב, אני פשוט אחכה.‬
‫"תוכלי להודיע לי כשהוא יגיע?"‬
‫ואני זוכרת…‬
‫הוא הגיע לשם,‬
‫ראיתי אותו ו…‬
‫הוא תפס לי את היד,‬ ‫והסתכלתי על צילום הרנטגן.‬
‫והוא אמר, "יהיה בסדר, הכול יהיה בסדר.‬
‫"אני אוהב אותך."‬
‫אני לא זוכר שאמרתי את זה לאחותי,‬
‫ולא שתפסתי לה את היד‬ ‫והסתכלתי עליה ואמרתי, "יהיה בסדר".‬
‫אבל כששמעתי את זה עכשיו, ירדו לי דמעות.‬
‫וזה, אתם יודעים…‬
‫אני פשוט מראה לה כל יום שיהיה בסדר.‬
‫ולמשפחה שלי.‬
‫ולאנשים שאוהבים אותי ולקרובים אליי.‬
‫מה שקרה לי מבאס, אבל יהיה בסדר.‬
‫ואני מרגיש‬ ‫שאני ממשיך להוכיח את זה מדי יום ביומו.‬
‫כשראיתי את טרוור בבית החולים, שוכב במיטה,‬
‫היה לי קשה מאוד.‬
‫היה קשה לראות את הבן שלי שבור.‬
‫שום הורה לא רוצה שדבר כזה יקרה לילדים שלו.‬
‫פחדתי וחששתי מהעתיד שצפוי לו.‬
‫היו לי שברים בחוליות T11 ו-T12‬ ‫של עמוד השדרה,‬
‫נקב בחוט השדרה,‬
‫ופרקתי את הגב‬ ‫בזווית של 90 מעלות לתוך הבטן שלי.‬
‫יש לי בגב 12 ברגים‬ ‫ושני מוטות באורך 30 ס"מ.‬
‫בגדול אמרו לי, "אין סיכוי.‬
‫"אין סיכוי שתזוז שוב‬ ‫או שתלך שוב. שום דבר כזה.‬
‫השאלה הנפוצה ביותר של מאושפזים‬ ‫בבית החולים קרייג היא…‬
‫"האם אני אחלים החלמה מלאה?"‬
‫יש אנשים שמגיעים למכון השיקום‬
‫ומאמינים באמת ובתמים שחייהם נגמרו.‬
‫טוב, בהונות. זוזו.‬
‫זוזו.‬
‫קדימה. זוזו, בהונות.‬
‫זוזו, בהונות.‬
‫קדימה, בהונות. קטן עליכן.‬
‫זה עניין משפחתי.‬
‫והמחקר מראה בבירור שסיכויי ההצלחה משתפרים‬ ‫אצל אנשים עם מערכת תמיכה טובה‬
‫ועם משפחה מלוכדת.‬
‫היינו קצת מרוחקים באותה תקופה,‬
‫ואני חושב‬
‫שאולי הקמתי סביבי חומה.‬
‫נסוגתי לתוך עצמי כשהייתי איתו.‬
‫לאימא שלי היה קשה‬ ‫לראות את טרוור בפיזיותרפיה.‬
‫היא אמרה, "אני לא יכולה להיות פה",‬ ‫קמה והלכה.‬
‫אני חושבת שזה הקשה מאוד על טרוור.‬
‫כשאתה במוסד שיקום או במוסד גמילה,‬
‫כל יום חשוב.‬
‫ב"קרייג" יש כמעט 100 אנשים‬ ‫עם פציעות דומות מאוד.‬
‫לכולם יש תוצאות שונות,‬
‫אבל כולכם נלחמים יחד‬ ‫כדי להשיג את התוצאה הטובה ביותר זה לזה.‬
‫יש חלון זמן של חצי שנה עד שנתיים‬ ‫להחזיר את התפקוד העצבי,‬
‫והמטרה שלנו הייתה שאני אלך.‬
‫נו כבר.‬
‫קשה לי לעשות את זה.‬
‫יום אחרי יום.‬
‫זו הייתה הפעם הראשונה שראיתי את טרוור‬
‫חדור מוטיבציה לעשות משהו.‬
‫הוא חיפש דרכים חדשות‬ ‫לאתגר את עצמו מדי יום ביומו.‬
‫כן, הנה רגל שמאל. רואה?‬
‫אני יכול גם להרים אותה. מוכנה, רגל ימין?‬
‫זה המקסימום בינתיים,‬ ‫אבל רגל שמאל במצב לא רע. קאט.‬
‫חשבתי על כל מה שלמדתי כשעשיתי ספורט כילד,‬
‫ואמרתי, "בסדר, איך אני הופך את זה למשחק?"‬
‫אני זוכר שפגשתי את טרוור‬ ‫בפעם הראשונה בבית החולים קרייג.‬
‫המטפלים ניגשו אליי ואמרו,‬
‫"הבחור הזה בהילוך חמישי.‬
‫"זה מוקדם מדי. הוא צריך להיות בהילוך שני.‬
‫"איך נאט אותו?"‬
‫מה המצב, מצלמה?‬
‫הולך אל אור השמש.‬
‫כשאנשים נפצעים בחוט השדרה,‬ ‫נפוץ מאוד שהיעד הראשון שהם מציבים לעצמם‬
‫הוא "אני רוצה ללכת".‬
‫וכן, כולנו רוצים ללכת.‬
‫אבל השיקום צריך להתבסס‬ ‫על יעדים קטנים יותר.‬
‫מה יקרה אם זה היעד היחיד שלך,‬ ‫ולא תגיע אליו?‬
‫- 2. דכדוך אחרי לידה -‬
‫מחובתי להזהיר אותך שרבים מאיתנו הרגישו‬ ‫שהשבועות והחודשים הראשונים לאחר השחרור‬
‫היו הקשים מכולם.‬
‫זמנים קשים.‬
‫בשיקום לימדו אותך‬ ‫להשתמש בשירותים ולהתנייד מחדש,‬
‫אבל המוסד גם הפך לדמות אם מגוננת‬
‫שאהבה אותך למרות הפגמים שלך,‬
‫אמיתיים או דמיוניים.‬
‫קשה לנטוש את המקלט המנחם הזה‬
‫ולחזור לחיים האמיתיים‬ ‫הרוויים במכשולים ובקשיים.‬
‫שאל את עצמך אם אתה רוצה לחיות או למות.‬
‫אנשים רבים עם פציעות בחוט השדרה‬
‫אמרו לי שהם שקלו להתאבד,‬
‫לרוב זמן קצר לאחר התאונה.‬
‫כמובן,‬
‫כולם היו בחיים כשפגשתי אותם.‬
‫חודש אחרי שטרוור השתחרר מבית החולים קרייג,‬
‫הוא הגיע לנקודת שפל.‬
‫אימא שלי סיפרה לי‬ ‫שטרוור עשה תאונת דרכים בכוונה,‬
‫ו…‬
‫היא דאגה לו מאוד.‬
‫במשך זמן מה חששתי מאוד לעתידו,‬
‫כי ידעתי שהוא יזדקק למשככי כאבים.‬
‫דאגתי מאוד‬ ‫שהוא יפתח שוב תלות בתרופות מרשם.‬
‫הכדורים טשטשו אותי‬ ‫ולא הייתי מחובר למה שקורה לי בחיים.‬
‫ניסיתי לשכוח‬ ‫את כל הדברים שיכולתי לעשות פעם.‬
‫וברגע שהתחלתי להשתמש בסמים ולצאת למסיבות,‬
‫פשוט נהייתי אדיש.‬
‫כבר לא היה לי אכפת מכלום.‬
‫דאגנו לו מאוד.‬
‫אני כבר לא הייתי בתמונה.‬ ‫ההורים שלי חזרו הביתה.‬
‫לא היה לו אף אחד אחר.‬
‫- חצי שנה לאחר הפציעה -‬
‫בסוף עברתי לבית של מקס‬
‫וישנתי על הספה שלו כמה חודשים.‬
‫הבית הזה לא מותאם לאדם עם מוגבלות,‬
‫בטח ובטח שלא לאדם בכיסא גלגלים.‬
‫חדר השירותים היחיד היה בקומה השנייה.‬
‫פעם ביומיים טיפסתי במעלה המדרגות,‬
‫גררתי את עצמי על הישבן מדרגה-מדרגה,‬
‫רק כדי ללכת לשירותים.‬
‫בהחלט לא הייתי במצב טוב.‬
‫אני חושב שזו הייתה נקודת השפל שלי.‬
‫זו כנראה הייתה‬ ‫התקופה הכי קשה שלו מבחינה נפשית.‬
‫הוא אמר מייד, "אני אלך שוב",‬
‫אבל במציאות זה לא היה המצב.‬
‫לא משנה כמה הוא התאמץ‬ ‫להגשים את המטרה שלו וללכת שוב,‬
‫לא הייתה שום ערובה שזה יקרה‬ ‫חרף כל ההשקעה שלו.‬
‫המציאות כבר התקבעה,‬ ‫והוא פשוט עוד לא הסתגל אליה.‬
‫איך תתפרנס? איפה תגור?‬
‫הלך לו נהדר בלימודי השרברבות,‬
‫אבל אחרי התאונה‬ ‫הוא כבר לא יכול היה לעבוד כשרברב.‬
‫אז מה תעשה?‬
‫זה היה חשש גדול מבחינתי. חשש ענק.‬
‫דיברת איתו על זה, או ש…?‬ ‫-כן.‬
‫איך זה הלך?‬ ‫-לא טוב. ממש לא טוב.‬
‫זו לא הייתה התחלה קלה.‬
‫אלה היו זמנים קשים,‬
‫וברי ניסה להסתגל למצב החדש.‬
‫הוא לא היה יכול לעשות סקי או לטפס.‬
‫הוא לא היה יכול לעשות כלום.‬
‫אז הוא איבד את הדבר המרכזי בחייו.‬
‫בשנות ה-60 לא היו מסגרות לשילוב בקהילה.‬
‫אנשים באמת הרגישו שהחיים שלהם נגמרו.‬
‫טראומה היא שינוי.‬
‫החיים הם שינוי.‬
‫ואם אתה לא מתפתח עם השינוי הזה,‬
‫אתה קופא על שמריך‬
‫ונשאר סטטי.‬
‫וזה לא היה בטבע של ברי.‬ ‫ברי היה תנועה בהתגלמותה.‬
‫אבא היה מדהים מהבחינה הזאת.‬
‫הוא נכנס לכבשן ויצא מחושל בדרכים חדשות.‬
‫הוא תמיד הצליח למצוא כוח‬
‫ולמצוא דרך להתמודד עם שינויים בנסיבות.‬
‫- מגזין לייף -‬
‫ב-1980 אבא שלי הוציא לאור‬ ‫ספר בשם "אפשרויות".‬
‫הוא החליט לראיין אנשים מכל רחבי המדינה‬ ‫שנפצעו בחוט השדרה,‬
‫ובספר הוא איגד‬ ‫את הסיפורים של כל האנשים האלה‬
‫ושילב ביניהם את סיפוריו האישיים.‬
‫כשנפגשתי עם מטופלים, נתתי להם את הספר הזה‬
‫ואמרתי, "תקראו כמה מהסיפורים כאן,‬
‫"ואז ניפגש ונדבר שוב.‬
‫"נראה אם זה יעזור לכם לשכתב‬ ‫את התפיסה שלכם לגבי עצמכם ולגבי העתיד."‬
‫הוא בעצם כתב ספר‬
‫שמסביר איך לחיות ולשגשג‬
‫עם פציעה בחוט השדרה.‬
‫הייתה לזה השפעה עצומה על אנשים.‬
‫זה ספר פורץ דרך,‬
‫אחד הספרים הראשונים‬ ‫שמספרים על חיים עם מוגבלות‬
‫ומספרים איך אפשר לחיות‬
‫ולשגשג עם פציעה בחוט השדרה.‬
‫לצד "אפשרויות",‬
‫הוא יצר שני סרטים נלווים,‬
‫"שינויים" ו"בחוץ".‬
‫רציתי להראות לאנשים שנפצעו לאחרונה‬ ‫איך חיים אנשים שנפצעו מזמן.‬
‫שלוש שנים, חמש, עשר, עשרים,‬ ‫אפילו שלושים וחמש שנים אחרי התאונה.‬
‫- בחוץ‬ ‫ברי קורבט, 1972 -‬
‫רציתי לבקר אנשים בכל רחבי המדינה,‬
‫אנשים עם פציעות דומות לאלו שלי,‬ ‫ואף חמורות יותר,‬
‫ולראות איך חייהם נראים.‬
‫וכך יצאתי למסע.‬
‫יצאתי לחפש פצועים בחוט השדרה ברחבי ארה"ב.‬
‫הוא פגש המון אנשים שעשו דברים מדהימים‬
‫למרות הפציעה בחוט השדרה.‬
‫לכל האנשים האלה היה מכנה משותף:‬
‫הם חיו חיים יצירתיים ומשמעותיים‬ ‫כי הם המציאו את עצמם מחדש בדרך כלשהי.‬
‫אני נוהג לומר שלפני שהייתי משותק,‬
‫היו 10,000 דברים שיכולתי לעשות.‬
‫ועכשיו יש 9,000.‬
‫אז אני יכול להתמרמר‬ ‫על 1,000 הדברים שאיבדתי,‬
‫או להתרכז ב-9,000 הדברים שנותרו לי.‬
‫וכמובן, הבדיחה היא שאף אחד ממילא לא יכול‬
‫לעשות יותר‬ ‫מ-2,000 או 3,000 דברים בימי חייו.‬
‫- 3. בחירה -‬
‫אני לא רוצה להגיד לך שהחיים יהיו קלים יותר‬
‫או שהבחירות יהיו פשוטות יותר,‬
‫או שפציעה בחוט השדרה תורמת בדרך כלשהי‬
‫לבריאות הנפשית והגופנית,‬
‫כי הדברים האלה לא נכונים.‬
‫אבל אני רוצה לומר לך‬
‫שאי הנוחות האדירה הזאת‬ ‫היא משהו שאפשר להתמודד איתו,‬
‫לחיות איתו, לאהוב איתו, לצחוק איתו,‬
‫להתגבר עליו, לחלוק אותו ולהתעלות עליו,‬
‫ושהבחירה לא נשללה ממך.‬
‫יש לך הרבה אפשרויות.‬
‫תהיה בסדר אם תבחר להיות בסדר.‬
‫העתיד אומנם לוטה בערפל,‬
‫אבל הוא שלך.‬
‫שמעתי אנשים רבים מספור‬
‫אומרים, "הפציעה בחוט השדרה‬ ‫הייתה ההארה שלי.‬
‫"היא גרמה לי לשנות את סדר העדיפויות בחיים.‬
‫"מי אני?‬
‫"מי אני עכשיו?"‬
‫הייתי מדריכת הסקי הראשונה של טרוור‬ ‫במרכז הספורט לבעלי מוגבלויות בקרסטד ביוט‬
‫כשהוא הגיע אלינו מבית החולים קרייג‬ ‫בפברואר 2016.‬
‫טרוור היה נחוש וחסר פחד‬
‫יותר מכל אדם אחר שאי פעם הדרכתי.‬
‫היו לו יעדים עוד לפני שידעתי את שמו.‬
‫ביום הראשון טרוור דיבר‬ ‫על סקי בישיבה ועל גלישה במעבר וייל,‬
‫על קפיצות סקי,‬
‫על קפיצות מצוקים.‬
‫"אפשר לקפוץ מעל זה?"‬ ‫ו"אולי מעל הקופסה הזאת?"‬
‫אנחנו בדרך כלל לא מרשים לאנשים לקפוץ,‬
‫אבל בכל פעם שהורדתי ממנו את העיניים,‬
‫הוא ניצל את ההזדמנות וקפץ מעל משהו.‬
‫- 15 חודשים לאחר הפציעה -‬
‫הטיול הזה שינה את חיי.‬
‫כאילו, "ואו!"‬ ‫התלהבתי מאוד. "בסדר, מה השלב הבא?"‬
‫הייתי כזה, "אני יכול לעשות את זה?"‬
‫הוא ממש התלהב,‬
‫וזו הייתה הפעם הראשונה‬ ‫שראיתי אותו מאושר אחרי הרבה זמן.‬
‫נפצעתי כשעשיתי סנובורד על ההר‬
‫לפני כשנה ושלושה חודשים, בפסגת מעבר וייל.‬
‫ישבתי שם שלוש וחצי שעות בסופת שלגים ב…‬
‫מארבע עד שבע וחצי בערב.‬
‫אז לא דמיינתי שאהיה פה שוב היום.‬
‫מה המשמעות מבחינתי לחזור להר?‬
‫אין מילים לתאר את ההרגשה.‬
‫זה יהיה חלק עצום מהחיים שלי בשארית חיי.‬
‫אחרי שיצאתי לטיול הזה,‬ ‫הבנתי שלא אחכה כל חיי‬
‫לראות אם אזכה ללכת שוב.‬
‫אני אעשה דברים אחרים ואתקוף בכל הכוח.‬
‫צמיחה פוסט-טראומטית היא יכולתו של אדם‬
‫לחוות טראומה‬
‫וליצור ממנה כלי חיובי לעצמו.‬
‫איך טרגדיה‬
‫הופכת את עצמה להזדמנויות?‬
‫עמותת "היי פייבס"‬ ‫הזמינה אותו למחנה סקי באגם טאהו,‬
‫ואז מערכת היחסים שלו עם רוי באמת פרחה.‬
‫עמותת "היי פייבס" היא מלכ"ר לאומי‬
‫שמטרתה למנוע פציעות משנות חיים‬
‫ולספק משאבים ותקווה‬ ‫לאנשים שנפצעו בעת פעילות ספורטיבית.‬
‫- ביתה של אולימפיאדת החורף 1960 -‬
‫כשאדם מקבל מענק מ"היי פייבס",‬ ‫הוא צריך לקבוע יעדים,‬
‫כדי שנראה איך המענק שלנו עוזר לו להתקדם‬
‫ולשפר את איכות החיים שלו.‬
‫כשטרוור התחיל להתחרות בסקי בישיבה,‬ ‫היעד המרכזי שלו‬
‫היה להתקבל לנבחרת הפאראלימפית.‬
‫קדימה, טרוו.‬
‫תמשיך.‬
‫שלושה-ארבעה חודשים לאחר שהתחיל להתאמן,‬
‫הוא כבר התחרה על מקום בנבחרת.‬
‫טרוור "בייבי" קניסון מארה"ב‬ ‫זוכה במדליית הכסף!‬
‫אז הוא עבר לווינטר פארק‬ ‫והתחיל שם את החורף השלישי שלו,‬
‫ואז החליט לפרוש ממרוצי סקי.‬
‫רבים מאיתנו תהו למה.‬
‫פרשתי ממרוצי סקי‬ ‫כי הייתה לי תשוקה לקפיצות סקי.‬
‫קפיצות מצוקים, ממעקות וכולי.‬
‫רציתי לגלוש על כל ההר.‬
‫טרוור נתן לנו את רשימת היעדים למענק שלנו,‬
‫והיא לא הסתכמה‬ ‫רק בקבלה לסגל הנבחרת הפאראלימפית.‬
‫הוא רצה לעשות סלטה לאחור ממעקה.‬
‫הוא רצה לקפוץ לתוך מסדרון קורבט.‬ ‫הוא רצה להתחרות ב"אקס גיימס".‬
‫הוא רצה לעשות סקי בישיבה במעבר וייל‬
‫ולהיות האדם הראשון‬ ‫שעושה סלטה כפולה לאחור בסקי בישיבה.‬
‫אמרתי לו, "תמשיך להתחרות במרוצי סקי.‬
‫"יש בזה כסף."‬
‫אבל הוא נשאר בשלו.‬ ‫הוא החליט להתחרות בסקי פריסטייל.‬
‫אבא שלי ואחותי ואפילו רוי גיחכו קצת‬
‫כשאמרתי, "זה מה שאני רוצה לעשות.‬ ‫אני רוצה לנסות להתפרנס מזה,‬
‫"להשיג ספונסרים, להפוך את זה לקריירה."‬
‫אמרתי, "מתוק שלי,‬
‫"עדיף שתבנה קריירה יציבה‬
‫"ותתקדם הלאה,‬
‫"כי זו חשיבה לטווח קצר."‬
‫מה הייתה תגובתו?‬
‫התגובה שלו הייתה…‬
‫הוא לא אמר כלום.‬
‫אני מניח שהוא חשב,‬ ‫"לך תזדיין, אבא. אני עושה את זה".‬
‫זה הסרטון שכובש את עולם הסקי בסערה.‬
‫גולש סקי בישיבה מזנק מפסגת ההר‬ ‫בג'קסון הול, ויומינג.‬
‫טרוור קניסון הוא תושב קולורדו.‬
‫הצטרפו לקניסון במדרונות הסקי‬
‫ותראו מה הוא עושה עם התהילה החדשה שלו.‬
‫אני יושב וצופה בערוץ הספורט…‬
‫זה טרוור קניסון, שלא מסוגל לגלוש‬
‫ללא הציוד המיוחד שלו…‬
‫טרוור קניסון? זה הבן שלי!‬
‫שאני אמות!‬
‫אחרי קורבט, החיים שלי התהפכו על פיהם.‬
‫אנשים זיהו אותי.‬
‫טרוור התחיל לבצע‬ ‫פעלולים גדולים יותר ויותר.‬
‫הפעלולן הנועז משתמש בפרסום שצבר‬ ‫כדי לעורר השראה באנשים אחרים,‬
‫עם מוגבלות וללא מוגבלות.‬
‫אני אוהב ללמוד.‬
‫אני אוהב לאתגר את עצמי וללמוד עוד ועוד.‬
‫- ארבע שנים לאחר הפציעה -‬
‫כן, טרוו!‬
‫טרוור התחיל להציב רף חסר תקדים.‬
‫הוא התקדם מהר מאוד בסקי בישיבה.‬
‫אלוהים!‬
‫זה טרוור קניסון,‬
‫והוא כאן איתנו היום.‬
‫הוא ספורטאי מקצועני.‬ ‫אתה כבר די מפורסם בשלב הזה.‬
‫התקדמת התקדמות מרשימה בשנתיים האחרונות.‬
‫אף אחד לא עשה את זה מעולם, נכון?‬ ‫-לא.‬
‫איך זה השפיע עליך?‬
‫בשנתיים-שלוש האחרונות‬
‫קיבלתי תקווה לחיים‬ ‫וזה עורר בי השראה להתקדם‬
‫ולחוות את החיים במלואם.‬
‫הגישה שלו תמיד חיובית מאוד.‬
‫בפעם הראשונה שגלשתי איתו‬
‫הוא קפץ למרחק שישה מטרים.‬
‫אני זוכר את היום ההוא בבירור.‬
‫הוא אמר, "אני רוצה לקפוץ למרחק 27 מטרים,‬
‫"כמו ב'אקס גיימס'."‬
‫אנחנו עוברים עכשיו ל"אקס גיימס"‬ ‫ולאירוע ראשון מסוגו.‬
‫טרוור קניסון‬ ‫יהיה הספורטאי הראשון עם מוגבלות‬
‫שישתתף באירוע "ביג אייר".‬
‫קדימה!‬
‫סיפור של כוח רצון ונחישות טהורה.‬
‫הוא התגבר על מגבלות,‬
‫מתח את הגבולות,‬
‫והוא מתכונן לעשות זאת שוב.‬
‫טרוור קניסון רוצה לעשות היסטוריה כאן היום.‬
‫הספורטאי הראשון עם מוגבלות‬ ‫שמשתתף באירוע "ביג אייר" כאן באספן.‬
‫הוא מזנק מעלה, שומר על שיווי משקל.‬ ‫זו קפיצה אדירה!‬
‫קרוב כל כך!‬
‫הוא הגיע רחוק מאוד,‬ ‫אבל פשוט לא החזיק מעמד.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן, רק ליתר ביטחון.‬
‫למה באת? רק לבדיקת מעקב?‬
‫לא, אני רוצה בדיקת אם-אר-איי לגב.‬
‫סקי בישיבה זה ספורט נהדר.‬
‫כמו בכל ענפי הסקי,‬
‫כשמתחילים לעשות דברים מאתגרים יותר,‬
‫רמת הסכנה עולה.‬
‫כשעושים סקי בעמידה,‬
‫מקבלים בלימת זעזועים מלאה‬ ‫בגובה הברכיים, בערך מטר,‬
‫ועוד כחצי מטר מכיפוף המותניים.‬
‫כיסאות סקי בישיבה, במקרה הטוב ביותר,‬ ‫מספקים כ-20-15 ס"מ.‬
‫אז אם התחתית חוטפת מכה חזקה,‬
‫עוצמת הפגיעה עוברת ישירות לחוט השדרה שלך.‬
‫זה יכול לפוצץ חוליות.‬
‫כמה אנשים, ואני ביניהם,‬ ‫ספגו פציעות משניות בחוט השדרה מסקי בישיבה‬
‫עקב עוצמת הפגיעה בנחיתה.‬
‫אני חייב לדבר כהורה.‬
‫הקפיצות.‬
‫זה מפריע לי.‬
‫כלומר, הוא עלול ליפול ולנחות על הצוואר ו…‬
‫זה יהיה סופו של טרוור.‬
‫שיט.‬
‫יש שני סוגים של יעדים.‬
‫- 4. יעדים מציאותיים -‬
‫הסוג הראשון: יעדים יומיומיים.‬
‫הסוג השני:‬ ‫יעדים שאנחנו מציבים לעתיד הרחוק והלא נודע.‬
‫יעדים שנחתור לעברם במלוא התשוקה.‬
‫היעדים שלך יכולים לפתוח בפניך דלתות.‬
‫אתה לא חייב לעבור דרך הדלתות…‬
‫אבל אם אתה נתקל בקירות, הן מקלות את המעבר.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אז תבחר יעד.‬
‫תייצר לך יעד.‬
‫תבחר משהו שאתה יכול לעשות אבל לא עשית,‬ ‫ואז תעשה אותו.‬
‫זיהוי יעדים מציאותיים‬ ‫הוא אבן היסוד של כל תהליך שיקומי.‬
‫בלי יעדים‬
‫אין התקדמות.‬
‫כבר קפצת מהמעקה הזה בפארק?‬ ‫-לא.‬
‫אבל אני אעשה את זה עכשיו.‬
‫חמש, ארבע, שלוש,‬
‫שתיים, אחת.‬
‫טרוור יצא לדרך.‬
‫קטן עליו, אחי.‬ ‫-קטן עליו.‬
‫אדיר.‬ ‫-זה היה מושלם.‬
‫היי, מישהו יכול לשאול את הצוות למטה‬ ‫אם כדאי לי לעשות סלטה לאחור עכשיו?‬
‫תחליט בעצמך אם אתה רוצה.‬
‫טרוור אומר, "תתכוננו לסלטה לאחור".‬
‫תן לי התראה של עשר שניות.‬ ‫-עשר שניות.‬
‫בסדר, עשר שניות.‬
‫קדימה, אחי. כן, גבר.‬
‫עשר שניות לטרוור.‬ ‫-קדימה.‬
‫חמש, ארבע, שלוש,‬
‫שתיים, אחת.‬
‫כן!‬
‫קדימה!‬
‫כן!‬
‫אלוהים.‬ ‫-כן!‬
‫זה היה כל כך קל, אחי.‬
‫אדיר.‬
‫זה היה אדיר!‬ ‫-תודה.‬
‫כל הכבוד. היית מעולה, טרוו.‬
‫זה מטורף.‬ ‫לפני שלוש שנים התחריתי במרוצי סקי,‬
‫ואשלי, רוי ואבא שלי צחקו לי בפרצוף,‬
‫ועכשיו אני באמת עושה את זה.‬
‫התבשלתי עם הרעיון הזה הרבה זמן, אולי שנה,‬
‫אבל כשסיפרתי על זה לאנשים,‬ ‫הם אמרו, "כן, זה…‬
‫"זה רעיון מטורף."‬
‫חלום שווא, אחי.‬
‫אבל עכשיו עשיתי את זה במציאות,‬
‫וזה חלום שהתגשם.‬
‫זה די מגניב.‬
‫זה לא סתם "די מגניב".‬ ‫-די מטורף ש…‬
‫אולי נשים שם את הקופסה מחר.‬
‫נעשה סלטה לאחור וננחת על הקופסה.‬
‫- כעבור שנה -‬
‫כן, זה בהחלט גדול יותר בכמה מטרים‬ ‫מהשנה שעברה.‬
‫למה אתה לחוץ?‬
‫כי אני אעשה סלטה למעקה.‬
‫ממעקה למעקה.‬
‫לא הייתי מחויב מספיק.‬
‫זה מטורף, אחי.‬
‫איפה נחתתי?‬
‫אחי, נחתת בקו מקביל לנקודות הכתומות מימין.‬
‫אני אקפוץ שוב.‬ ‫אותה מהירות, אבל עם קצת יותר תנופה.‬
‫כן.‬
‫אחי, זה היה אדיר.‬
‫ככה אני רוצה לנחות על המעקה,‬ ‫עם הפנים לצד הזה.‬
‫זהו, גבר. לדעתי אפשר להתחיל.‬
‫כל כך הרבה דברים לא בשליטתך‬ ‫כשאתה על המעקה.‬
‫כן.‬ ‫-זה פשוט…‬
‫זה מטורף.‬ ‫-לגמרי.‬
‫אתה נוחת על מעקה ברוחב 15 ס"מ.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אני חושב שזה יהיה‬ ‫הדבר הכי מפחיד בחיים שלי.‬
‫לא יודע. זה מפחיד, אבל אני נינוח, מבין?‬ ‫-כן.‬
‫ברגע שאני אעלה על המעקה,‬ ‫אני רק צריך לעשות את הסלטה כמו שצריך.‬
‫אלוהים, חבר'ה.‬
‫אני לחוץ בטירוף.‬
‫בסדר. מתחילים, חבר'ה.‬ ‫-כן, טרוו.‬
‫בסדר, קדימה.‬
‫כן, טרוו.‬ ‫-אני מתחיל.‬
‫כן!‬
‫אלוהים!‬
‫כן, אחי!‬
‫שאני אמות!‬
‫אלוהים.‬
‫הצלחתי!‬
‫כן!‬
‫חלמתי על זה כבר שנתיים.‬
‫בשנה שעברה עשיתי סלטה לאחור על המעקה,‬
‫ועכשיו, כעבור שנה, עשיתי סלטה ממעקה למעקה.‬
‫בכנות, זו אחת התחושות הכי טובות שיש.‬
‫כן! קדימה!‬
‫אחי!‬ ‫-נחיתה מושלמת, אחי.‬
‫תודה על העזרה, חברים.‬
‫אבא המציא את עצמו מחדש במובנים רבים.‬
‫אחרי התאונה,‬ ‫הוא כבר לא היה יכול לעשות סקי.‬
‫הוא כבר לא היה יכול לטפס.‬
‫הוא חיפש לעצמו יעדים חדשים לכבוש.‬
‫בתחילת שנות ה-70‬
‫אבא צילם עם רוג'ר בראון סרט בשם "הקצה",‬
‫והם היו כמה שבועות בגרנד קניון.‬
‫שום משותק בגפיים התחתונות‬ ‫מעולם לא ניסה לשוט בקיאק.‬
‫וכשהוא צילם את הסרט מכיסא הגלגלים שלו,‬ ‫הוא שם לב, "היי…‬
‫"הם משתמשים רק בפלג הגוף העליון.‬
‫"יש לי את היכולת הזאת. אני אנסה."‬
‫הוא למד לשוט חרף כל האזהרות‬ ‫של אנשי הצוות ב"קרייג",‬
‫שחששו מפצעי לחץ,‬
‫שחששו שהוא ימות בנהר.‬
‫הוא היה משותק ברגליים,‬
‫ושיט קיאקים מצריך כוח רב בירכיים,‬
‫כי אם הקיאק מתהפך,‬ ‫אתה צריך לסובב את הירכיים‬
‫ובו זמנית לחתור בצד אחד‬
‫כדי להתיישר מחדש.‬
‫והוא באמת כמעט מת בנהר,‬
‫כי הוא לא הצליח ליישר את הקיאק בזרם החזק.‬
‫אז ברי עבד במשך כמה חודשים‬ ‫עם המדריכים הטובים ביותר‬
‫והמציא שיטה חדשה לגלגול קיאק.‬
‫הוא פיתח טכניקות.‬
‫הוא מצא דרך לחבר שלושה קיאקים‬ ‫לצד הרכב שלו.‬
‫בבית החולים קרייג‬ ‫יש משפט שאני אוהב במיוחד,‬
‫"להגדיר מחדש מה אפשרי".‬
‫וכשאני חושב על ברי,‬ ‫זה המשפט שעולה לי לראש.‬
‫הוא הגדיר מחדש מה אפשרי.‬
‫בזכות האופי שלו,‬ ‫אף על פי שהוא היה משותק בגפיים התחתונות,‬
‫ברי שט בנהרות הכי מסוכנים במערב ארה"ב,‬ ‫אפילו בגרנד קניון.‬
‫זה עזר לו מאוד, כי נבצר ממנו לעשות‬ ‫את כל הדברים שהוא אהב, לצאת להרפתקאות,‬
‫והקיאקים החזירו את ההרפתקה לחיים שלו.‬
‫הוא מצא דרך ליהנות, ויהי מה.‬
‫זה לא היה כמו פעם,‬ ‫אבל הוא מצא את הדרך שהתאימה לו.‬
‫בעיקרון, ברי אמר,‬
‫"לא אתן לכיסא הגלגלים שלי להגדיר אותי.‬
‫"אני אגדיר את עצמי‬ ‫באמצעות הישגים ספורטיביים‬
‫"שעולים על הציפיות המקובלות‬ ‫מאנשים שמשתמשים בכיסא גלגלים."‬
‫לאחר שתחיה זמן מה עם הפציעה…‬
‫- 5. פנאי -‬
‫…מחשבות על הליכה יפסיקו להעסיק אותך.‬
‫לא תשקע עוד במחשבות‬ ‫על הדברים שיכולת לעשות בעבר.‬
‫תתחיל לחשוב, בהתלהבות ובהנאה,‬
‫על הדברים שאתה יכול לעשות עכשיו.‬
‫לא חסרים דברים שאפשר לעשות‬ ‫גם לאחר פציעה בגב או בצוואר,‬
‫בהם דברים שיסבו לך אושר גדול מלהכיל.‬
‫ואנחנו ממריאים.‬
‫כן, גבר!‬
‫כן, טרוור.‬
‫כן, חבר'ה!‬
‫קדימה!‬
‫טרוור יגלוש במדרון הראשי מתחתינו.‬
‫בסדר. שלוש, שתיים, אחת, מתחילים.‬
‫לך על זה, גבר.‬
‫אלוהים!‬
‫סקי בישיבה העניק לי חופש‬ ‫ואפשר לי לצאת מכיסא הגלגלים.‬
‫אני יכול לגלוש בכל מקום בהר,‬ ‫להיות בדיוק כמו כולם.‬
‫תחושת החופש הזאת‬ ‫העניקה מחדש תכלית לחיים שלי.‬
‫אלוהים!‬
‫כשאני גולש, אני מרגיש חופשי.‬
‫אני מרגיש שלם ומאושר.‬
‫הגלישה על השלג מרגיעה את הנשמה שלי.‬
‫אלוהים. כן!‬
‫כן, חבר'ה!‬
‫זה היה טוב.‬
‫כל אחד שעושה סקי או סנובורד‬ ‫צריך יכולת הסתגלות.‬
‫כשאני עושה סקי עכשיו,‬ ‫אני פשוט צריך קצת יותר יכולת הסתגלות.‬
‫- רבלסטוק, קולומביה הבריטית -‬
‫הוא נבלע בשלג בכל פנייה.‬
‫- קיי-סי דין‬ ‫גולש סקי מקצועי -‬
‫הוא פשוט נעלם.‬
‫כן, אחי!‬
‫כן!‬
‫אחרי פציעה בחוט השדרה‬
‫שום דבר כבר לא מובן מאליו.‬
‫וכשאני בהרים עם טרוור,‬
‫אני רואה את זה בו, אתם יודעים?‬
‫הוא עושה סקי בישיבה, אבל הוא לא מתבאס מזה.‬
‫שלוש, שתיים, אחת,‬
‫טרוור יוצא לדרך.‬
‫יש בו משהו מיוחד.‬
‫הוא פשוט זורח כשהוא על השלג.‬
‫הוא מקרין התלהבות טהורה,‬
‫וזה די מיוחד.‬
‫לדעתי הוא מעורר השראה‬ ‫לא רק באנשים עם מוגבלות‬
‫או באנשים שמשהו מגביל אותם.‬
‫הוא מעורר השראה באנשים מן השורה‬ ‫כמוני וכמוך.‬
‫יש להם עשר אצבעות מתפקדות בידיים וברגליים,‬
‫ריאות חזקות ולב תקין.‬
‫והם מסתכלים על טרוור וחושבים,‬ ‫"אין סיכוי שאוכל לעשות את זה".‬
‫הוא לא ספורטאי עם מוגבלות.‬ ‫הוא פשוט ספורטאי.‬
‫אם אתה רוצה לעלות רמה ולקפוץ במקומות כאלה,‬
‫פשוט תתמקד כל פעם בפנייה שלפניך.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫בסדר. אם אתם שומעים,‬
‫טרוו יוצא לדרך בעוד עשר שניות.‬
‫טרוו בעוד חמש, ארבע, שלוש, שתיים, אחת.‬
‫אלוהים…‬
‫זה הצוק הכי גבוה שקפצתי ממנו!‬
‫אחי, המצלמה כזה…‬ ‫-כן, תראה איפה נחתת!‬
‫כן!‬
‫היו לי ימים נפלאים.‬
‫ימים שבהם כל אדם וכל מצב שנתקלתי בו‬ ‫רקדו לצלילי מנגינה שאני מכיר היטב.‬
‫בימים האלה‬
‫נובע ממני ביטחון עצמי ואושר‬ ‫שמדביק זרים מוחלטים.‬
‫ובימים אחרים כיסא הגלגלים הופך למבצר נייד,‬
‫כלוב כרום שחוסם את התקשורת באופן מוחלט.‬
‫נקודה.‬
‫אל תטרידו אותי.‬
‫אני נכה היום.‬
‫מעולם לא הרגשתי שבזים לי‬ ‫כי אני בכיסא גלגלים.‬
‫- 6. כלוב כרום -‬
‫הרגשתי שמרחמים עליי.‬
‫בזתי לעצמי.‬
‫ההרגשה הראשונה היא הבעיה של הזולת.‬
‫וההרגשה השנייה היא הבעיה שלי.‬
‫פציעה בחוט השדרה זה מבאס.‬
‫הרבה אנשים מסתכלים עליך‬ ‫ורואים רק כיסא גלגלים,‬
‫וזה בסדר.‬
‫אבל זה לא רק כיסא גלגלים.‬
‫כיסא הגלגלים הוא חלק ממך. הוא הרגליים שלך.‬
‫אנשים ניגשים אליי ושואלים, "מה קרה?"‬
‫"שברתי את הגב בסנובורד."‬
‫והם כזה, "מצטערים". זה כל מה שהם אומרים.‬
‫ואז אני שואל, "למה אתם מצטערים?"‬
‫כאילו, זה בסדר,‬
‫אבל עדיף שתצטערו‬ ‫על הדברים שבאמת מפריעים לי.‬
‫אלה הדברים שצריך להצטער עליהם,‬ ‫אבל אנשים לא יודעים.‬
‫אז אחרי שאבא סיים לצלם סרטים ועבר לכתיבה,‬
‫הוא הפך לעורך של עיתון בשם "ניו מוביליטי".‬
‫כשברי הפך לעורך,‬
‫הוא מצא דרכים חדשות להגיע לאנשים.‬
‫ברי והמגזין סיקרו נושאים קשים מאוד.‬
‫שימוש ו/או תלות בסמים‬ ‫אצל פצועים בחוט השדרה,‬
‫פצועים בחוט השדרה בכלא, מיניות.‬
‫הם לא נרתעו מעיסוק בשום נושא.‬
‫זו הייתה גרסה נועזת של מגזין "רולינג סטון"‬ ‫למשתמשים בכיסא גלגלים.‬
‫הוא דיבר על נושאים שמושתקים לרוב.‬
‫בעיות מעיים, בריחת שתן,‬
‫דברים שנחשבים לטאבו או לנושאים אסורים‬ ‫בקרב אנשים שאין להם מוגבלות.‬
‫אחרי שהוא נפצע,‬ ‫תהיתי אם הוא יוכל לצאת לדייטים שוב.‬
‫טרוור תמיד רצה משפחה.‬
‫זה משהו שחשוב לו במיוחד.‬
‫אני יכול לקבל זקפה,‬ ‫אבל אני לא יכול להכניס בחורה להיריון.‬
‫אלה דברים שלא חושבים עליהם כשנפצעים.‬
‫כל הדברים שקורים אחר כך.‬
‫אלה החיים האמיתיים.‬
‫אני מתמודד עם זה.‬
‫ברי והמגזין באים בגישה,‬
‫"תראו, חיים עם פציעה בחוט השדרה הם חיים.‬
‫"חיים עם מוגבלות הם חיים,‬ ‫אז נסקר אותם מכל ההיבטים."‬
‫- לשלם על סקס:‬ ‫דרך חתחתים לגברים עם מוגבלות -‬
‫זו גישה מרעננת עבור אנשים‬ ‫שחשבו שהחלק הזה בחייהם נגמר.‬
‫אבא הציף את הנושא הזה, כיוון אליו זרקור.‬
‫הוא דיבר על הצדדים הטובים,‬ ‫הרעים, המכוערים והיפים‬
‫במיניות לאחר פציעה.‬
‫טוב, כאן אני עושה את מה שאני עושה.‬
‫זה כיסא סקס לבעלי מוגבלויות.‬
‫בגדול, אני עובר לכאן ומתנדנד קדימה ואחורה.‬
‫בעקבות הפציעה אני לא יכול לגמור כמו פעם,‬
‫וזה מחזיר לי את ההרגשה הזאת, אז…‬
‫הריפוד קצת שחוק.‬
‫נראה לי שאני צריך לרפד את הכיסא מחדש.‬
‫זה גורם לי להרגיש כמו גבר שוב, ללא ספק.‬
‫פציעות בחוט השדרה‬ ‫מלוות בדברים שלא התכוננת אליהם.‬
‫בואו נדבר דוגרי,‬ ‫הכוונה לבעיות במעיים ובשלפוחית.‬
‫בפציעות ברמת חומרה מסוימת ומעלה,‬
‫אנשים מתקשים לשלוט בזרימת השתן.‬
‫תמיד יש סיכוי לדליפה.‬
‫אנחנו עומדים לקפוץ מהצוק הקטן הזה ו…‬
‫האור קצת חלש, אבל…‬
‫פשוט נעשה את זה לפי התחושה.‬
‫אוף, השתנתי עכשיו על עצמי.‬
‫לא בכוונה!‬
‫בסדר.‬
‫שלוש, שתיים, אחת, קדימה.‬
‫יוצא לדרך!‬
‫יהיו תאונות.‬
‫ויש שתי אפשרויות:‬
‫זה יכול לעורר תסכול, כי זה באמת מתסכל.‬
‫אבל אם תרצה,‬ ‫זה גם יכול להיות סיפור מצחיק בעתיד.‬
‫אתה יכול להוציא קתטר מתיק המצלמה שלי?‬
‫אם אתה מקפיד על שתייה,‬
‫אתה תשתין 8 עד 12 פעמים ביום.‬
‫מה אתה עושה שם, טרווי?‬ ‫-פיפי.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫למה מאחורי פח האשפה?‬
‫אין כאן שירותים נגישים.‬
‫ובכל פעם אתה צריך להשתמש בקתטר חדש.‬
‫בכל פעם שאתה רוצה להשתין.‬
‫אם אין לך ביטוח בריאות,‬
‫מחיר של קתטר אחד יכול להגיע ל-18 דולר.‬
‫זאת אומרת שתצטרך לשלם 250 דולר ליום‬
‫רק כדי להשתין.‬
‫זה פשוט לא הוגן.‬
‫היי, תצלם אותי ככה, עם הצינור בחוץ.‬
‫זה מאוד חושפני. זה…‬
‫זאת פשוט האמת. האמת הכואבת.‬
‫ברי סיפר על בחורה שכתבה לו‬
‫ואמרה שמדהים בעיניה‬
‫לראות פרסומות על בריחת שתן ועל קתטרים,‬
‫ושהיא מרגישה שהיא מצאה את הקהילה שלה.‬
‫לא ידעתי כלום על קתטרים, על נרות רקטליים.‬
‫אלה הדברים הכי בסיסיים.‬ ‫זו דרך חדשה ללכת לשירותים.‬
‫זה קשה. זה לוקח המון זמן.‬
‫זו לא דרך קלה.‬
‫יש לו"ז קבוע לתנועת מעיים,‬
‫מדי יום באותה שעה בערך.‬
‫אתה עוטה כפפת גומי, לוקח נר רקטלי,‬
‫מכניס אותו לתוכך,‬
‫ואז מחכה לפחות שעה‬
‫כדי לוודא שהמעיים שלך התרוקנו לגמרי.‬
‫אנשים נעזרים בטכניקה של גירוי ידני.‬
‫האצבע מוחדרת לפי הטבעת‬
‫ומעוררת תנועה פריסטלטית‬ ‫שמובילה לריקון המעיים.‬
‫זה יכול להיות מביך בהתחלה.‬
‫זה לוקח הרבה זמן.‬
‫זו אחת מאי-הנוחויות הרבות‬
‫שמתלוות לפציעה בחוט השדרה.‬
‫ללמוד איך לחיות עם פציעה בחוט השדרה‬
‫זה כמו לצלול בשארית חייך.‬
‫"אני יושב על כרית רכה?‬
‫"השלפוחית שלי מלאה?"‬
‫אתה כל הזמן צריך‬ ‫לבדוק דברים שאתה לא מרגיש.‬
‫קשה לחיות עם פציעה בחוט השדרה.‬
‫אני בהחלט מסתגר לפעמים,‬ ‫ויש לי עליות ומורדות.‬
‫אני רואה אנשים מטיילים‬ ‫ועושים כל מיני פעילויות,‬
‫ולפעמים זה מבאס אותי.‬
‫לפעמים אני רוצה חיים נורמליים.‬
‫טרוו ואני מדברים כל שבוע,‬
‫לפעמים כל יום,‬
‫וקל לזהות מתי טרוור מדוכדך, כי הוא משתתק.‬
‫והבנתי שכשטרוור מרגיש ככה,‬
‫חייבים להוציא אותו מהבית ובחזרה לשטח.‬
‫- טכנולוגיות מאפשרות בע"מ -‬
‫חייבים לעזור לו לחזור לעשות‬ ‫את הדברים שהוא אוהב.‬
‫- אם אני יכול לעשות את זה,‬ ‫אני יכול לעשות הכול! -‬
‫יש לנו עיצובים בהתאמה אישית, כמו של טרוור,‬
‫אבל עיקר הפעילות שלנו היא עיצוב‬ ‫מגלשי סקי לגולשים עם מוגבלויות.‬
‫אנחנו עוזרים לאנשים לחזור להר‬ ‫או לעלות עליו בפעם הראשונה.‬
‫אחי, הרעיון שלי גאוני, נשבע לך.‬
‫הבנתי את זה בטלפון, וזה הפחיד אותי.‬
‫אני יודע, נכון?‬
‫אז נחבר לולאת משיכה באורך 15 ס"מ…‬ ‫-לפה שלי.‬
‫לפה שלך?‬
‫אחי, זה בדיוק הקטע. אם נחבר אותה ליד שלי…‬
‫כן, תצטרך להיכנס לקפיצה ביד אחת.‬
‫כן, ואני לא רוצה לעשות את זה.‬
‫אז אתה רוצה לחבר את זה לפה שלך?‬
‫זה מה שאני אומר, מבין?‬ ‫אנחנו מסתגלים כאן, בסדר?‬
‫יש גולשים שמשתמשים בכננת ממונעת‬ ‫כדי לצבור מהירות על קרקע שטוחה.‬
‫גולשים ללא מוגבלויות‬ ‫מחזיקים את החבל בשתי ידיים,‬
‫אבל טרוור מחזיק בידיים את המגלשיים שלו,‬
‫אז אנחנו בונים מערכת שחרור מהיר‬ ‫ומחברים את החבל לכיסא הסקי שלו.‬
‫ורצועת השחרור תהיה באורך הזה. זה הגיוני?‬
‫בסדר. אפשר לנסות.‬ ‫-כן.‬
‫ננסה ונגלה.‬
‫טוב, אתה מוכן?‬
‫אחי, זה מרגש.‬
‫- דנבר, קולורדו -‬
‫מה קורה, טרוור?‬
‫אני מזיע. אני לחוץ.‬
‫אף פעם לא קפצת מעל כמה גדרות?‬
‫למה אתה עושה את זה?‬
‫כי אף פעם לא עשו את זה.‬
‫וכי אני רוצה.‬
‫אני אתמקם בעמדה ואשתמש בפה שלי‬ ‫כדי להפעיל את מגנון השחרור המהיר.‬
‫ואז אני אקפוץ מעל הגדר הזאת‬
‫ואנחת שם.‬
‫אני משותק,‬
‫ולרוב רואים רק אנשים ללא מוגבלויות‬ ‫עושים סקי אורבני.‬
‫וכשרואים אותי עושה את זה בכיסא גלגלים,‬ ‫אומרים, "רגע, אתה יכול לעשות סקי?"‬
‫וזה מצחיק, כי לאנשים אין מושג.‬
‫אני רוצה להמשיך להתפתח,‬ ‫להמשיך לפרוץ גבולות‬
‫ולהמשיך להתקדם.‬
‫ואני חושב שזה צעד בכיוון הזה.‬
‫- קודי ויילדר ריי‬ ‫גולש סקי מקצועי -‬
‫כן, קודי!‬
‫איך זה נראה?‬
‫המנגנון נתקע.‬
‫המנגנון הזה נתקע.‬
‫אפשר לנסות שוב?‬
‫הצלחת? הכול טוב?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫בסדר. פשוט תחזיק מעמד כמה שיותר.‬
‫תחזיק מעמד כמה שיותר.‬
‫מתחילים!‬
‫אלוהים, אחי.‬
‫זו הייתה קפיצה ענקית.‬ ‫-נפלתי ישר על הצוואר.‬
‫בכנות, אני…‬
‫אני יודע שאני מסוגל,‬ ‫אבל אני לא בטוח שהצוואר שלי יעמוד בזה.‬
‫כן.‬ ‫-ברור.‬
‫אם יש לך הסתייגויות, אני לא רוצה שתנסה…‬
‫אני פשוט עצבני, כי אני יודע שאני מסוגל.‬
‫אני בטוח שהייתי מצליח. פשוט…‬
‫מה?‬
‫אני לא אוכל להזיז את הכתף מחר בבוקר.‬
‫אמורים לעשות סלטות בסקי בישיבה? לא.‬
‫המטרה הייתה להחזיר אנשים לסקי,‬
‫לא לעשות סלטה כשאתה מחובר‬ ‫לחתיכת מתכת במשקל 25 ק"ג.‬
‫- חדר מיון -‬
‫אתמול בארוחת הערב, גם אחרי שחיכיתי שעה,‬
‫לא הצלחתי… לא הפסיק לכאוב לי.‬
‫אני לא מצליח להרים את הזרוע.‬
‫כואב לי בטירוף כאן,‬
‫בעצם הבריח או בכתף, אחת מהשתיים.‬
‫הכתפיים שלי כל כך חשובות,‬ ‫כי הן בעצם כפות הרגליים שלי.‬
‫בלעדיהן אני לא יכול‬ ‫לדחוף את כיסא הגלגלים ולהתנייד.‬
‫זה קשוח. אתה בכיסא גלגלים,‬
‫ופתאום, "אה, הלכה לי זרוע אחת."‬
‫להמשיך להתנייד באופן עצמאי זה…‬
‫שאר הגוף שלי… חצי מהגוף שלי לא עובד,‬
‫ועכשיו איבדתי תפקוד בגפה נוספת? מבין אותי?‬
‫יש לי ארבע גפיים, ורק אחת מהן עובדת!‬
‫זה בהחלט פקח לי את העיניים, אבל…‬
‫האם אפסיק לעשות את מה שאני עושה? לא.‬
‫כשפגשתי את ברי בתחילת שנות ה-90,‬
‫הוא כבר התחיל לאבד תפקוד בכתפיים.‬
‫הגוף שלו התחיל להישחק.‬
‫בשנותיו האחרונות,‬
‫למרות הצורך בכיסא ממונע,‬ ‫הוא היה שלם עם עצמו.‬
‫הוא לא נלחם בפציעה‬
‫או נלחם במה שקרה לו,‬
‫אלא הרגיש בנוח עם מי שהוא.‬
‫בסביבות 2003,‬ ‫ברי אובחן עם סרטן בשלפוחית השתן.‬
‫הרופא אמר לברי שהטיפול יגבה ממנו מחיר כבד,‬
‫שהגוף שלו כבר חלש ממילא,‬
‫והכימותרפיה רק תחמיר את המצב.‬
‫ובשלב הזה, הם ידעו שהסרטן כבר התפשט.‬
‫הוא בחר שלא לעבור טיפול נוסף.‬
‫וזה היה הסוף.‬
‫טוב…‬
‫מה אני יכול לומר?‬
‫אני מתגעגע אליו מאוד.‬
‫ההיכרות עם ברי, העבודה איתו‬
‫והחברות האמיצה שנרקמה בינינו‬
‫הן…‬
‫גולת הכותרת של חיי.‬
‫הוא היה מתעצבן שאני בוכה.‬
‫ה…‬
‫הקטע המטורף הוא ששמעתי על מותו,‬
‫וכעבור ארבעה ימים,‬
‫אשתי אמרה לי,‬
‫"קיבלת מכתב".‬
‫מברי.‬
‫מטלטל.‬
‫ושבועיים לאחר מותו.‬
‫בסדר.‬
‫"חברים יקרים,‬
‫"חלק גדול מחיי‬
‫"הוא החברויות שפיתחתי במהלך השנים.‬
‫"כפי שרבים מכם כבר יודעים,‬ ‫החיים שלי נגמרו.‬
‫"שלחתי לך את המכתב הזה‬ ‫כי החברות איתך הייתה יקרה לליבי,‬
‫"ואני רוצה שתדע את זה.‬
‫"אני קצת עצוב שאני עוזב קצת מוקדם מהצפוי,‬
‫"אבל זו אינה טרגדיה.‬
‫"חייתי זמן רב יותר משיכולתי לבקש או לצפות‬
‫"לאחר תאונת המסוק לפני 36 שנים.‬
‫"אינני חושש לגורל ילדיי.‬
‫"כל אחד מהם בחר בדרך שלו‬
‫"ועושה זאת במיומנות ובחן אין קץ.‬
‫"זכיתי באהבה שופעת, בקריירות מלהיבות,‬
‫"בחיי הרפתקאות ובכל מה שאי פעם רציתי.‬
‫"לא פספסתי דבר. אין לי שום חרטות.‬
‫"אני אוהב את כולכם.‬
‫"על החתום, ברי."‬
‫"ברי."‬
‫זה מי שהוא היה.‬
‫אילו קראתי את המכתב בקולו,‬
‫הייתם שומעים נימה נינוחה עם חצי חיוך ברקע.‬
‫כשכתבתי את ההספד‬ ‫למגזין מועדון מטפסי ההרים האמריקאים,‬
‫עצרתי לרגע כדי לדמיין‬
‫כיצד היו נראים חייו של ברי‬ ‫אילולא היה משותק.‬
‫אבא חילק את חייו לשני חלקים:‬
‫החיים הראשונים, לפני התאונה,‬
‫והחיים השניים, לאחר התאונה.‬
‫רק בערוב ימיו‬ ‫הוא ראה בהם שני חלקים שיוצרים שלם.‬
‫הוא נהג לומר שאי אפשר להפריד בין השניים.‬
‫שאלתי אותו פעם איזו מחצית מחייו‬ ‫הייתה משמעותית יותר בעיניו,‬
‫והוא אמר שזו הייתה המחצית השנייה של חייו.‬
‫הוא למד המון והתפתח המון.‬
‫הוא העניק תקווה‬
‫לאנשים עם פציעה בחוט השדרה מכל רחבי העולם,‬
‫וזה נמשך עד היום.‬
‫הוא לימד רופאים, הוא לימד חברות ביטוח,‬
‫הוא לימד אנשים מן השורה‬
‫להסתכל על מוגבלות‬ ‫בדרכים חדשות שמעולם לא עלו על דעתם.‬
‫הוא מעולם לא שם לו למטרה להיות מנהיג.‬
‫הוא הפך למנהיג,‬ ‫אבל מבחינתו העשייה הייתה העיקר.‬
‫הוא לא הכריז שהוא מנהיג‬ ‫וקרא, "התקבצו סביבי",‬
‫אבל אנשים התקבצו.‬
‫בקהילת הגולשים,‬ ‫המורשת של ברי היא מסדרון קורבט,‬
‫אבל המורשת שלו לא מסתכמת בכך.‬
‫"סקי בגבולות החיצוניים" עוסק בפריצת גבולות‬
‫ובנכונות להמציא דברים מחדש.‬
‫ולדעתי פריצת גבולות הייתה באופי של אבא.‬
‫הוא שינה את הדרך‬ ‫שבה אנשים חושבים על מוגבלויות,‬
‫ולדעתי זה חולל שינוי ממשי בעולם.‬
‫המורשת של ברי‬ ‫היא ההצלחה שלו להפוך תאונה נוראית‬
‫למתנה נפלאה לכל מי שנפצע בתאונה דומה.‬
‫הוא העניק להם תקווה.‬
‫הוא נתן להם משהו שלא היה להם.‬
‫- מעבר וייל, קולורדו‬ ‫חמש שנים לאחר הפציעה -‬
‫מטורף להיזכר בכל מה שקרה, יודעים?‬
‫אני פשוט אסיר תודה‬
‫להיות במקום שאני נמצא בו עכשיו.‬
‫לא הערכתי את מה שהיה לי עד שאיבדתי אותו.‬
‫כמו כולם.‬
‫אבל במבט לאחור,‬
‫אני פצוע, ואני בכיסא גלגלים,‬
‫אבל אני עושה הרבה יותר‬ ‫מחצי מהאנשים שאין להם מוגבלויות.‬
‫הכול מסתכם במנטליות, בנחישות.‬
‫בהחלט פחדתי לחזור לכאן.‬
‫פחדתי מאוד.‬
‫המקום הזה לקח ממני כל כך הרבה,‬
‫ואני רוצה לחזור לכאן ו…‬
‫להרגיש שוב שלם.‬
‫אני רוצה סגירת מעגל,‬ ‫אני רוצה שהלב שלי יפסיק לכאוב.‬
‫"תחשוב על היום שבו נפצעת.‬ ‫איך תוכל לצמוח מזה?‬
‫"מה אם תוכל לחזור לספורט שאתה אוהב‬
‫"במקום ששינה את חייך לנצח?‬
‫"כמה מעצים זה יהיה?"‬
‫ואני חושב שזה היה הרעיון של טרוור,‬
‫והוא לקח אותו לרמה הגבוהה ביותר.‬
‫אחד היעדים המרכזיים של טרוור‬ ‫היה להיות האדם הראשון‬
‫שעושה סלטה כפולה לאחור בסקי בישיבה.‬
‫והוא החליט שהוא יעשה זאת במעבר וייל.‬
‫הוא אמר, "אימא,‬
‫"זה…‬
‫"ההר שלי.‬
‫"כאן שברתי את הגב.‬
‫"וחזרתי,‬
‫"ואני ממשיך‬
‫"למרות הפציעה.‬
‫"אני ממשיך למרות מה שקרה, אימא.‬
‫"השגתי את היעד…‬
‫"וחזרתי, אימא.‬
‫"חזרתי."‬
‫- מעבר וייל, קולורדו‬ ‫שש שנים לאחר הפציעה -‬
‫כל הכבוד, מותק. גאה בך.‬
‫תראי את הקפיצה, אימא.‬
‫אלוהים!‬
‫טרוור…‬
‫אלוהים ישמור!‬
‫אתה לא רציני.‬
‫איפה תנחת?‬
‫אלוהים, טרוור.‬
‫ואו.‬
‫הנה הקפיצה, שם.‬
‫היי, חבר'ה. אנחנו במרחק שתי דקות‬
‫מבדיקת המהירות של טרוור.‬
‫אני אתן לכם לעזור לטרוור להתכונן,‬ ‫ובינתיים אעבור לעמדת הצילום.‬
‫תדחף פנימה.‬ ‫-אחת, שתיים, שלוש.‬
‫מאיזו נקודה בקצה תקפוץ?‬
‫כשתגיע לקצה,‬ ‫איפה תהיה נקודת הקפיצה האידאלית שלך, אחי?‬
‫אני תמיד אוהב לכוון מראש לנקודה מסוימת.‬
‫אני פשוט צריך…‬
‫אני אתקרב לקצה,‬
‫ואז אקפוץ. פשוט אקפוץ ואישאר בתנוחת קפיצה.‬
‫ברגע שאראה את זה, אני רוצה לוודא שיש לי…‬
‫מספיק זמן אוויר.‬
‫אני חושב שיהיה לי,‬ ‫אבל אני רק רוצה לוודא, אתה מבין?‬
‫בום!‬
‫כן, אדוני.‬ ‫-בסדר. אני מוכן, אחי.‬
‫- 7. גיבורים -‬
‫הפציעה שלך היא דבר אדיר.‬
‫היא נוטפת גבורה מיתולוגית.‬
‫רוצה להיות גיבור?‬
‫האמת היא‬
‫שאין לך ברירה.‬
‫לאחר שחלק ממנו מת בעבר,‬
‫לאחר שחושל בלהבות כבשן החניכה‬
‫וגבר על כל המכשולים,‬
‫הגיבור מוכן לחשוף את לידתו מחדש‬ ‫כאדם שלם יותר‬
‫ולחזור לעולם.‬
‫אנחנו נולדים פעמיים.‬
‫אנחנו מייצגים לאנושות‬ ‫את הפחד הגדול ביותר מאסון‬
‫ואת התקווה הגדולה ביותר להִתְעַלּוּת.‬
‫יצאנו למסע גיבורים,‬
‫ואין לנו ברירה.‬
‫מבחינת אחרים, ההִתְעַלּוּת שלנו‬ ‫היא ההוכחה לגבורה, לאנרגיה ולנחישות שלנו.‬
‫מבחינתנו, האנרגיה והנחישות שלנו‬ ‫נובעים מהצורך שלנו בהִתְעַלּוּת,‬
‫כי אין דרך אחרת לשרוד.‬
‫כאן ברמן. אפשר לקבל בדיקת מצב?‬ ‫בדיקת מצב, בבקשה.‬
‫אנחנו עדיין ממתינים בפסגה.‬
‫תן לי התראה מראש של 30 שניות בערך.‬
‫בסדר.‬ ‫-מוכן?‬
‫שלושים שניות ליציאה. שלושים שניות.‬ ‫ואז תהיה ספירה לאחור של חמש שניות.‬
‫קטן עליך, אחי.‬
‫כולם מוכנים להתחיל. כולם מוכנים.‬
‫קיבלתי.‬
‫מוכנים.‬
‫מוכנים למטה.‬
‫מוכנים למעלה.‬
‫כן, אחי.‬
‫בסדר.‬
‫יוצאים לדרך בעוד חמש שניות.‬
‫יציאה בעוד חמש, ארבע…‬ ‫-קדימה, מותק.‬
‫…שלוש, שתיים, אחת, יוצאים לדרך.‬
‫שלוש, שתיים, אחת.‬
‫כן!‬
‫הצלחתי!‬
‫ואו.‬ ‫-כל הכבוד, טרווי!‬
‫יש מצב שבכיתי שם.‬
‫אני כל כך גאה בך.‬ ‫-אלוהים.‬
‫גאולה, אימא.‬
‫גאולה.‬ ‫-גאולה.‬
‫עצה אחרונה,‬
‫אזהרה אחרונה ומילת סיום.‬
‫כמובן, לרוב איננו בוחרים‬ ‫את ההרפתקאות שלנו.‬
‫ההרפתקאות הטובות ביותר נקרות בדרכנו.‬
‫טריק מקביל לחיים עם מוגבלות‬
‫הוא לראות הרפתקה בכל דבר ובכל מצב.‬
‫גישה כזאת נוסכת בכל רגעי החיים‬ ‫את סגולות ההרפתקה.‬
‫אי-ודאות וסיכון,‬
‫עושר ושמחה,‬
‫התלבטות ותעוזה.‬
‫עבורנו ועבור הזולת,‬
‫אנחנו התגלמות הפחד מאסון‬ ‫וההוכחה שאסונות קורים.‬
‫אם נחזק את הדימוי הזה, נזמין רחמים וצער.‬
‫אם נתמיד בחיינו,‬
‫נהיה השראה…‬
‫לכולם.‬
‫אנחנו לא צריכים לפחד לעורר השראה.‬
‫העולם זקוק להשראה.‬
‫ואנחנו זקוקים לחוויה של נתינה פומבית.‬
‫המתנה שלנו לעולם‬
‫היא המתנה של העולם‬
‫לנו.‬
‫כולם,‬
‫בלי מוגבלות ועם מוגבלות כאחד,‬
‫צריכים לקחת את הכסף ולברוח.‬
‫ברי קורבט.‬
‫לוקאאוט מאונטן, קולורדו. 1980.‬
‫מוקדש לברי קורבט (2004-1936)‬
‫ולכל מי שנפצע בחוט השדרה‬ ‫והמציא את עצמו מחדש.‬
‫טרוור פורש מסקי מקצועני‬ ‫ושואף להמציא את עצמו מחדש -‬
‫הוא יחלוק את סיפורו עם אחרים‬ ‫כדי לעורר בהם מוטיבציה.‬
‫כדי לתמוך באנשים שמנסים‬ ‫להמציא את עצמם מחדש לאחר פציעה טראומטית,‬
‫היכנסו ל-WWW.HIGHFIVESFOUNDATION.ORG‬