Downloaded from YTS.MX
„LIDÉ SE RODÍ SVOBODNÍ A PRÁVNĚ ROVNÍ.
Official YIFY movies site: YTS.MX
PAK UŽ JSOU ODKÁZÁNI SAMI NA SEBE.“
JEAN YANNE
Eh?
Co je?
Přemýšlel jsi někdy, proč reggae písničky začínají bubny?
Jako fakt? To chceš teď řešit tohle?
Ty to nechceš vědět?
Tak to vybal, když mi to tak chceš říct.
To bubnování má připomínat zvuk děl ničících zdi Babylonu.
Co je Babylon?
Babylon je město prohnilý kapitalismem a korupcí.
O kapitalisty se nestarej, o ty se postarám já.
Co tam dělá?
Podívej na toho hajzla. Jeď.
Do prdele!
ZLATÁ CIHLA
BREUIL & SYNOVÉ JEDNIČKA V CHARTRES
Jmenuji se Daniel Sauveur.
Narodil jsem se v Chartres ve střední Francii.
V naprostý díře.
Moje matka snila o jediném.
Mít výhled na katedrálu.
I když to bylo z dálky, otec jí ho stihl dopřát, než nás opustil.
A i to nám rodina Breuilů vzala.
Breuilovi jsou největší boháči ve městě.
Dědí z otce na syna.
Takoví žijí i ve vašem městě.
Ti, co vás drtí svými podpatky.
A ani to nedělají schválně, tihle idioti.
Brzy jsem pochopil, že když chcete pěkný výhled, nemáte na výběr.
Abyste se dostali nahoru, musíte se snažit. Hlavně nad Breuily.
Začal jsem je sledovat, abych pochopil, jak se tam dostali.
- A víte co? - Dobrý den.
Vlastně není co chápat.
- Myslím na vás. - Dík.
Někteří lidé se rodí bohatí a jiní ne. To je celý.
Vaše matka na vás čeká.
V Chartres je Breuil & synové,
pak dlouho nikdo, a pak až všichni ostatní.
Každou středu sem chodíval pan Breuil se synem Patrickem. To je ten malej.
Nejspíš to neví, ale chodili jsme na stejnou základku.
- Mám dvě kafe na čtyřku. - A já mám jen dvě ruce!
To je strejda.
Připrav to telecí!
- Otcův nejlepší kámoš. - Běž!
Po jeho smrti se o nás staral.
- Neviděl jsi ho? - Ne.
Každou středu jsem trávil den s ním tady v Beaux-Arts,
v michelinské restauraci.
- Říkal jsem, ať zůstaneš v kuchyni. - Dívej, strejdo.
Podívej se na tu paní, stůl 25.
Paní Breuilová?
Vidíš tu kabelku? Poslední dvě středy ji tu zapomněla.
- A co? - Něco mě napadlo.
Paní Breuilová! Zapomněla jste si kabelku.
Díky, to je milé. Tady máš.
Mami.
Tumáš.
Když jsi z Chartres, naučíš se to brzy.
Breuilové vždycky vyhrají.
Jednu dobu začali lidé dávat svým dětem jména podle oblíbených značek.
Tak se mýmu nejlepšímu kámošovi přihodilo, že se jmenuje Scania.
Jako ty náklaďáky.
Taky nenáviděl Breuilovy.
Jeho táta pro ně řídil kamion, takže ho nikdy neviděl.
Když jsem přišel o otce, některé děti mi ve škole začaly říkat bastard.
A Scania je pokaždé donutil zaplatit.
Takže se s ním o všechno dělím.
Půl na půl.
Tak zatím čau.
Když jsme vyrostli, přísahali jsme si, že nebudeme dělat pro Breuila jako otcové.
Založili jsme si firmu.
Nebylo to tak hloupé, fungovalo to.
Dobrý, kámo?
Až na to, že tady všechny cesty vedou do…
zasraných Breuil & synové.
Jako všichni jsme se ocitli u Breuilových.
A to asi až moc.
Přes 90 % obratu pochází od nás.
Ekonomická závislost. Je mi líto, ale já nevytvářím pravidla.
Hej, dej mi to!
Ekonomická závislost je, když příliš obchodujete s jedním klientem.
- To očividně není nic dobrého. - Pusť ho!
Přestaň.
Zmiz!
Protože jsme neměli jiné klienty a dlužili jsme bance,
byli jsme namydlení.
Neměli jsme na vybranou.
Scania musel vzít práci řidiče u Breuilových.
Vydržel jsem o tři měsíce déle, ale něco jíst musím.
Co to sakra děláte? Kuřpauza skončila. Dej mi to.
To je on.
To je on?
Daniel Sauveur, pane.
- To si nech od cesty. Říkej mi „šéfe“. - Šéfe.
Dobře. Vysvětlil jsi mu, jak to tu funguje?
Jak to tu funguje?
Vysvětlím. Mám volnou ruku v tom, kdo tu ve skladu bude pracovat.
Dám ti smlouvu na šest měsíců.
Po jejím skončení ti pan Breuil vyplatí 10 % odškodné, 900 eur.
Devět set eur? A nemá to nějaký háček?
Takový je zákon. Ale neraduj se předčasně.
Protože mi ty peníze dáš v hotovosti.
- Půlku teď, půlku na konci smlouvy. - Cože?
Jinak tě vyhodím ve zkušebce.
Zaplatíš a já si tě nechám.
To samý, půlka na konci, půlka na začátku.
Ale já teď nemám 450 eur jen tak u sebe. Nemám nic.
Tvůj kámoš říkal, že to zatáhne.
Díky.
- Proč dáváš prachy takovýmu srabovi? - Budeš mít práci.
A takhle, když už měli celé město, měli Breuilovi i mě.
Místní si myslí, že prací pro ně si polepšili.
Mají pocit, že dělají něco prestižního.
Jsou světovým distributorem pařížského luxusu.
Ztělesnění francouzského ducha.
Givenchy, Dior, Saint Laurent.
Celý ansámbl. Zkrátka, obrázek si uděláte sami.
Ve skutečnosti ty luxusní značky posílají svůj parfém Breuilovi ve velkém
a my je stáčíme do lahviček, dáváme do krabiček a balíme.
Pak je dodáváme velkým klientům po celém světě.
Začínal jsem jako kontrolor kvality Colina Browna.
Je to americká luxusní značka, která teď letí.
Víte? Ty černobílé reklamy s klukama a holkama v džínách?
Viděl jsem to všechno.
CB Gold, samozřejmě.
CB X-treme, když se do módy v klubech vrátilo techno.
CB Green pro ekologické nadšence.
Dokonce jsem viděl i CB Red, aby kluci hezky voněli v posilce.
Zní to všechno jako vtip? No, není.
Promiňte?
Co se tu děje?
Dědek natáhl bačkory.
Breuil?
Kdyby bylo na světě o Breuila méně, bral bych to.
Ale nezapomeňte, že Breuilovi vždycky vyhrají.
V mým věku. a aniž by pro to cokoli udělal,
se malý Patrick stal velkým šéfem.
Měl před sebou zářnou budoucnost, zatímco já žádnou.
Ale právě tehdy se pro mě všechno změnilo.
Dobrý den. Béatrice Breuilová, Patrickova žena.
Malý dárek od naší rodiny na oslavu jeho převzetí firmy.
Vůně Bois d’Agent.
- Uhni. - Dobrý den.
- Malý dárek od naší rodiny. - Díky.
A co ty, Daniele?
Jak to jde s parfumáři? Je syn lepší než otec?
Nevím.
Každopádně ti dávají zabrat.
Jo. Dřou nás z kůže.
Hádej, co jsme s mámou včera slyšeli v místních zprávách?
Pár litrů koncentrátu parfému může stát tolik co kilo zlata.
No do prdele. Za tu cenu by člověk měl vonět hezky.
Troška vody s nějakou pitomou květinovou šťávou za 30 litrů.
Moc si o sobě tihle týpci myslí.
COLIN BROWN GOLD VAŠE PRODEJNÍ CENA - 50 EUR
MÁM ZÁJEM O COLINA BROWNA!
Scanio, sleduju je celé dny, to ti povídám.
Existuje okno, kdy ty krabičky u brány nezvoní.
Dají se tam vydělat haldy peněz.
Přestaň s těma řečma.
Dal jsem parfém na net a za sekundu jsem vydělal 50 eur.
Proč si nechat ujít takový zlatý důl?
Vysvětli mi to. Co můžeme ztratit? Já do toho jdu, ať se přidáš, nebo ne.
Co budeš dělat s Kowalskim za zadkem?
Ten Polák bude tím, kdo nás vpustí do kurníku.
- Vím, jak na něj. - Unavuješ mě, Daniele.
To je jako házet perly sviním.
Dobrý večer, Patricku.
Jacques-Yves. Jsem rád, že jste přišel. Hodně by to pro něj znamenalo.
Měl bys být hrdý. Armand jel naplno až do konce.
Díky, Jacquesu-Yvesi.
To mezi nás netahejme, zvlášť když se teď budeme vídat častěji.
Jak to?
Občas se stavím podívat, že se s našimi výrobky
zachází jako za dob tvého otce.
Rád bych vám představil Béatrice.
Béo.
Moje žena Béatrice.
- Jacques-Yves Rousseau z Colin Brown. - Těší mě.
- Je mi potěšením. - A…
Brice Nougarolis, VIP parfémy.
Ano, internetový diskont. Jo, víme, kdo jste.
Šéfe! Jeden z vašich Poláků mi rozšmelcoval krabici ještěrkou.
- Polák? - Jo.
Počkej.
- „Jeden z mých Poláků“? - Jo.
Víš co, Sauveure?
Odteď už se o popelnice nebudou starat moji Poláci.
Budeš to ty, můj malý francouzský poskok.
A začínáš právě teď. Odvez to.
Jak říká David Douillet, lest je jako judo.
Zmrd.
Musíte vědět, jak využít sílu soupeře.
- Sauveur? - Jo.
Je to zmrd, šéfe.
Dobrej. Vezu to do spalovny.
- Můžeš jít. - Díky.
Vemte si lidi z kanceláří.
Berou si domů propisky, aby si jejich děti měly s čím kreslit.
S tím problém nemáte, že?
Se Scaniou pracujeme v parfumerii a nemáme děti.
To je stejný.
Za půl roku jsme na netu každý vydělali 10 000 eur.
Vypomohl jsem strejdovi a mámě. A Scania mi koupil Rolexky.
Bavíš se?
Šéfe! Šéfe!
Naser si.
Můžu tě pozvat na skleničku?
Jo? Hej, šéfe! Dvě mojita!
- Dvě? Jasně. - Díky.
Jak to, že jsem tuhle krásku tady ještě neviděl, a to jsem tu často?
- Právě jsem se vrátila do Chartres. - Jo?
Lidé tady obvykle mají tendenci odsud spíš utíkat.
Proč ses vrátila?
- Práce. - Parfémy?
Jako všichni ostatní.
- Jako já. - Jo?
- Jo. - U koho?
U koho? U mě. Založil jsem malý start-up.
Prodávám luxusní značky se slevou.
Zatím. Pak se uvidí, kdo ví.
Růst je zatím dobrý. Exponenciální, dalo by se říct.
Zpočátku jsme se zaměřovali spíš na licenční věci, B2B,
z čehož jsme chtěli přejít na B2C, tak jsme se vrhli rovnou do USA.
Pak jsme si řekli,
proč ve střednědobém výhledu nezaplavit metaverzum,
taky přímo na internetu
v periferních sekundárních universech.
A takže teď se snažíme…
Je potřeba si i orazit, víš. Tak obrážíme s přáteli pár večírků.
Abychom upustili trochu páry, víš.
Protože jsme vydělali tři miliony, tady s mým kámošem.
Je špatnej tanečník,
ale koupil si pěknej bejvák za mega a půl
na Opálovém pobřeží.
Za takovouhle akvizici zaplatil z fleku za hotové.
My jsme celá taková skupina v inkubátoru.
Něco jako novodobí zlatí hoši, jen bez bouchaček.
Řekli jsme si, že nám z toho může jebnout.
To je riziko, takže se radši nebudeme… Co myslíš?
- Co říkáš? - Na co?
Co takhle večeře v Beaux-Arts? V pondělí ve 20 hodin?
Ne.
- 20:30? - Díky.
20:30? Nebo o něco později?
Hej!
Amigo, nejsou to náhodou Rolexky, že ne? Ukaž.
Dala mi je máma k narozeninám.
- Naval, nebo letíš. - Ne, šéfe.
Jseš dva dny pozadu s těma 500 za prodloužení smlouvy.
Zaplatím zítra, šéfe.
Nedělám do úvěrů.
A je to. Moc pěkný.
Byl bych nerad, kdybych tě musel vyměnit.
U popelnic ti sluší.
No tak, pohyb.
Zasranej zmrd.
PADĚLKY
Co?
UŽIVATELÉ NAHLÁSILI PRODEJ PADĚLKŮ
Bastard.
Daniele?
Kurva.
Daniele?
Ano?
- Pojď dolů! - Jo!
Poručík Fayard, státní policie.
Dostali jsme pozvánku od celníků.
Od celníků?
To musí být chyba. V životě jsem nebyl v zahraničí.
Takže musíte mít špatnou adresu, ne?
Máš počítač?
Ne.
Kde pracuješ, Daniele?
Teď pracuju na lince u Breuilů.
U Breuilů?
To nic neznamená. Celé město dělá do parfémů, takže…
Kdo zmínil parfémy?
Ptal jste se, jestli makám pro Breuila. Děláme parfémy, tak jsem řekl „parfém“.
Říká ti něco lebonplan.fr?
Aha, proto tady jste… Dobře. Vlastně je to velmi…
Syn pana Breuila převzal firmu.
Jeho žena, velmi laskavě, nabídla všem zaměstnancům jednu lahvičku.
A protože jsem ten parfém nepoužíval,
říkal jsem si, že ho prodám na internetu.
Takže jsem ho prodal za 50 eur.
Je pravda, že jsem se o tom pochlubil kamarádům.
A pak všichni chtěli, abych prodal i ty jejich.
Ale byla to pouze jednorázovka.
Nechtěl jsem z toho dělat byznys, jestli mi rozumíte.
Proto jste možná viděli víc prodejů.
- Na internetu? - Jo, tam.
Bez počítače?
Bez. Jo. Někdo mi ho půjčil jen kvůli tomu.
- My jsme nikdy počítač neměli. - Jo.
Bylo by dobré si jeden pořídit, ať můžeme nakupovat.
Za padělání hrozí pět let vězení.
A pokuta 375 000 eur.
Už budu sekat latinu.
Nemůžu ti zavolat. Odposlouchávají mě.
O čem to mluvíš?
Včera mi prohledali dům.
Vědí o těch prodejích na internetu. Je konec.
Co mám dělat s těmi 200 krabičkami?
To nevím. Já už něco vymyslím.
Musíme si zase vydělat. Musím odejít od mámy.
Nechci ji do toho vůbec zaplést.
To je Kowalski.
Běž.
Dále.
Nemám vás v kalendáři, pane Sauveure.
Vy znáte moje jméno? Vyhledala jste si ho?
- Jsem ředitelkou HR. - Vážně? Jasně.
- Posaďte se. - Ano, díky.
Je zvláštní, že jsme na sebe předtím na chodbě nenarazili.
Takže kde jste byla předtím?
Pracovala jsem v pařížské kanceláři.
Pak mě pan Breuil povolal jako generální ředitelku.
Jasně, ředitelku, dobře.
- Gratuluju. - Díky.
Tu noc jste skončila s tím týpkem?
- Tu noc neřešme. - Ne?
- Ne. - Ne.
Ještě něco?
Ne, jen jsem chtěl si nějaké věci vyjasnit.
To není nutné.
Je to jen pro mě, abych vám řekl, že celá ta věc s internetem a tak…
Byl jsem opilý a blábolil jsem bůhvíco.
Já ani nemám počítač, takže to…
To nedává smysl. Bylo to úplně šílené.
Takže jsem se chtěl omluvit.
Alkohol je metlou lidstva.
- Vidíte… - Ani ne.
Za pět minut mám schůzku. Vyjasnil jste to, tak to uzavřeme.
Jistě budeme mít příležitost probrat vaši budoucnost.
Rozumím, madam.
Jen ještě jedna maličkost.
Co se týče té večeře, pořád to platí?
Ne.
- Ne? - Ne.
- Nemíchám pracovní a osobní život. - Protože jsem skladník?
To jsem nikdy neřekla.
Je to trochu zraňující. Ale co už. Člověk si na to zvykne.
- Vyzvednu tě v osm večer, zlato? - Co to děláte?
- Povečeřte se mnou. - Zešílel jste?
Něco malýho, co je na tom špatnýho?
Uvidíme, ale ne tady.
- Uvidíme? - Odejděte.
- Uvidíme znamená uvidíme. - Odejděte.
Naposledy jsi je nesnědl, zůstaly v lednici.
Dobrý den.
Dámy a pánové, všechny produkty Apple!
iPhone, iPad, nejlepší produkty od Apple, přímo tady.
Máme luxusní hodinky a brýle, pane!
Třicet eur. Nejsou drahé, jsou kvalitní.
Je to francouzská luxusní značka.
Prodávám nejnovější iPhone!
- Za 350 eur je tvůj, příteli. - Je aspoň pravý?
Stojí 350 eur.
Mám jen 300.
Dej mi ty tři stovky. To je skvělý. Dobře.
Hezký den. Není to drahé!
Pane, máme tu ty opravdové věci.
Všechny produkty Apple!
- Jdu do auta. - iPad! iPhone!
Tady! Dobrý den, pane, máte o něco zájem?
- Chceš nás podrazit? - Ne zuby!
- Kdo jsi, ty zasranej hajzle? - Nechte toho!
- Řekni mi, až bude 30. - Řekni mi, kdy mám začít počítat!
Ten kretén utíká!
Přestaňte! Mám 200 parfémů. Nový stojí 100 eur.
- Prodejte je za 50. Za víkend máte 5 000! - To ti mám věřit?
Je to luxusní zboží! Colin Brown, ale no tak!
- Proč jsi to neřekl? - Proč jsi to neřekl u stánku?
- Netroufl jsem si. - No tak, vstávej.
Tak jsem vyměnil internet za Titoua a Raoula.
Není nic lepšího než nakupovat od místních.
Tak dobře.
Řekněme 50 % na konci každého měsíce.
Šéfe, něco takovýho děláme poprvý.
- Poprvý? - Ano.
Berete 15 kusů 10krát týdně.
Šest set kusů měsíčně za 60 eur za kus.
Takže můj podíl je 18 000.
Neprodáváme to po 60 eurech za kus, šéfe.
Jsi fakt blbec, Sauveure.
Že jo?
Co to děláš?
Zítra.
Kurva, zítra.
Neboj se.
- Kdo volá? - To jsme my.
Pro peníze si vyjde ven.
Pojďte dál. Venku ne.
Nevěřil bych, že jste ti, co si odkládají peníze bokem.
- Debile. - Pojď sem!
Počkej! Daniele!
Uklidni se! Přestaň.
Sakra, je to zlomený.
- Nechám tě zavřít. - Sklapni.
Scaniův bratranec pracuje pro sociálku.
Zaujalo ho to se smlouvama. Na, zavolej mu.
- Ano. - Vysvětlíme mu to.
Řekneš mu, že už víš, že se to nedělá.
- Tumáš. - Jo, chápu.
- Chápeš? - Ano.
Tady máš na šestiměsíční pracovní neschopnost. Tyhle si beru zpět.
Byly moje. Nehádejme se o tom.
A je to.
Teď drž tu svou velkou hubu. A my se postaráme, aby obchod klapal, jo?
Čurák.
Než Breuil nahradil Kowalského, měli jsme volnou ruku.
Zvýšili jsme počet vycházek,
Do té míry, že mí kluci z tržnice…
Kup si Kangoo. Co je tohle za křáp?
…měli problém držet krok.
Co se mě týče,
konečně jsem se odstěhoval od mámy a pronajal si vlastní dům v Croix-Bonnard.
Tam, kde žijí manažeři místních firem.
Líbí se vám to, pane Sauveure? Vybavení je nové.
- Je to v dobrém stavu? - V tom nejlepším.
- Výborně. - Složka je v pohodě?
- Super. - Užijte si zaslouženou dovolenou.
Bude se ti tady líbit, že?
Na Breuila.
Jestli to chápu dobře, s robotickým inventářem
budou roboti skenovat všechny krabice, ale ne jejich obsah?
Přesně tak, slečno Van Strattenová.
- Velká část produktů nebude sledována. - Asi 1,1 % všech zásob.
- Marginální. - Marginální?
1,1 % je hodně produktů vzhledem k našim obrovským objemům.
Pokud se chceme udržet v závodě,
nebo dokonce se zbláznit,
když chceme ten závod vyhrát, musíme přesunout více produktů, rychleji.
Takže jsem tu jediná, kdo vidí,
že 1,1 % ze 4,5 milionu parfémů, které ročně zpracujeme,
je víc než 2 miliony eur parfémů, které nesledujeme.
Nebo jste tu možná jediná, kdo nevidí, že sledujeme 200 milionů eur.
Stéphane má pravdu. Inovace byly vždy v DNA naší společnosti.
Já tomu dávám zelenou. Děkuji vám všem.
Díky, Patricku.
Miláčku, už se orientuješ?
Dnes jsem dal zelenou projektu digitalizace zásob.
To by nám mělo umožnit růst.
Ale, no…
Chtěla jsem se tě na něco zeptat, ale čekala jsem na…
Na co?
Vždycky jsem věděla, že nejsi stvořený k tomu, abys převzal Breuil.
Že tvůj otec na to trochu tlačil.
Na co se ptáš?
Tuhle v Beaux-Arts mi Bruce Nougarolis vnukl takovou věc.
Nougarolis?
Co ten tam sakra dělal?
Je to diskont s parfémy. To táta nesnášel.
Největší evropský online prodejce.
- Chceš, abych šel na internet, jo? - Myslím to vážně.
Ale co teda?
Říkal, že by dal cokoli za to, aby mohl být na tvém místě,
u kormidla tak velké lodi. No, něco tak hloupého.
Ztratil jsem se. O čem se tu bavíme?
Myslím, že Nougarolis by koupil Breuil.
Firmu tatínka a dědečka?
Tvůj otec je mrtvý. Tvůj děda ještě déle.
A ty chceš prodat, abys pak dělala co?
Cokoli budeme chtít.
Otec vždy stál v cestě tvých plánů.
Ale už je po všem. Tak to prodej.
Ty to nevidíš? Tohle potřebujeme.
Nový začátek.
Myslíš znovu začít ve třech?
Mluvíš o dětech?
- Všechno se tam přepíše? - Jo.
- Zdravím. - Dobrej.
- Jak se vede? - Co se tu děje?
Mám dobré zprávy.
Vaši práci brzy nahradí spolehlivý skener,
který bude neúnavně sledovat všechny produkty.
Nejsem unavený. Jsem spokojený.
Říkal jsem to už minule. Nechci měnit své místo.
S vámi je to vždy stejné. Stěžujete si, než to pochopíte.
Kowalski je na neschopence.
Takže vy mu budete dělat zástupce.
Budete k ruce Lablondeovi, který to po něm vezme.
Povýšil jste.
Já nechci povýšit. HR mě ani nevarovalo. Je to povinné?
Ti nahoře to odsouhlasili.
- Breuil? - Ano, Patrick.
- Zasranej Breuil. - Co jste říkal?
Francouzská ekonomika má nově 100 000 pracovních míst. Dobrá zprává.
- Kam jdeš? - Do spalovny. Kontejner je plný.
Sedni si.
Proč?
Jsi teď zástupce, Sauveure. Odpad je pro skladníky.
Nebudu čekat na proleženiny, sedím tu už hodinu.
- Nevadí mi trochu pomoct, šéfe. - No, ale mě to vadí.
- Znáš kolektivní smlouvu? - Jo.
Není to jen tvoje právo sedět na zadku. Je to tvoje povinnost.
Víš, kolik chlapů vidělo špatný konec policejního obušku,
jen kvůli tobě?
Tak si nezahrávej, jasný?
- Tak jo. - Sedni si!
…panují obavy z náboru zaměstnanců…
Vzdala jsem se života tu a odjela na vaši žádost na školení do Paříže.
Donutil jste mě se vrátit a slíbenou pozici jste dal nějakému blbci.
Stéphane není blbec.
Má za sebou ekonomku.
Pět let byl ve vente-privée.com
Práce s ním je způsob, jak se zlepšit.
- Zlepšit? - Virginie.
Je to rozhodnutí vedení.
Chcete mluvit o vedení, Patricku?
Dám vám otázku, co jsem dostala na školení, které mě stálo rok života.
Soustřeďte se.
Koho z firmy vyhodíte jako prvního?
Chytrého, co tvrdě maká, chytrého, co nemaká,
blba, co tvrdě maká, nebo blba, co nemaká?
Vyhozen by měl být blb, co maká, protože napáchá největší škody.
A teď si představte, že v téhle společnosti
je tím blbem ten, kdo má veškerou moc.
Počkat, mluvíme pořád o Stéphanovi?
Sauveure, kam jdeš?
Sakra, jak to dělají?
DNESKA? VIRGINIE VAN STRATTENOVÁ
CENA ZA BALENÍ BREUIL & SYNOVÉ
To je ona s Gégé.
Ta tvoje hvězdička má už poněkud naváto.
Neříkej takový věci, až přijdeš.
Dobře, pamatuješ si to? I šampaňské?
Jdu tam.
Dobrý večer.
Nemohla jste odolat.
Přijít sem.
Jak se vede?
Mám se skvěle.
- Jmenoval místo mě absolventa ekonomky. - Absolventa ekonomky?
Nečekala jsem to, jsem tak hloupá. I když jsem udělala všechno správně.
Věřím lidem, kteří mi něco slibují.
Ale lidi na sliby kašlou.
A pak je člověk za blbce. Jako já.
Já tomu moc nerozumím. Jsem zmatený. Na co narážíš? Já to nechápu.
Říkala jsem vám, že mě Breuil přivedl zpět, abych dělala generální, ne?
- Ano, jasně. - Tak.
Breuil se rozhodl dát roli generálního manažera někomu jinému.
Jo. Protože co je Breuil? Je to kretén.
Breuilové jsou zmrdi. To ví všichni.
- Ne. Mohla byste to ztišit… - Jsem fakt…
Pojďte si prosím promluvit ven.
Omlouvám se.
To opravdu nebylo dobré první rande.
Druhé.
Ani to první nebylo kdovíjaký hit.
Co?
Chcete se pomstít Breuilovým?
Nevím jak.
Ale kdybyste mohla?
Popravdě?
Ano.
Můžu vás políbit?
Jak to s tím souvisí?
Jde o to, že na sebe za chvíli kvůli vám vezmu velké riziko.
Řekl jsem jí všechno. Neptejte se mě proč. Věděl jsem, že musím.
Instinkt šampionů.
Počkat, jen…
Ty čtečky, co skenují krabice?
Jak skenují ty krabičky uvnitř? Tomu nerozumím.
Roboti skenují balení.
- Ale jaký balení? - No, ty krabice.
Nepočítají krabičky? To je hloupý.
Je to hloupé, ale rychlé. Na tom Breuilovi záleží.
Tohle je paleta 27 krabic.
Poslouchej.
Když chystáme objednávku, buď dáme celou krabici,
nebo odebereme z krabice z horní části palety.
Protože skenujeme jen krabici, systém toleruje odchylku.
Neví, kolik krabiček je v krabici.
Odchylka je nastavená na 1,1 %.
Poslouchejte, to je geniální.
Pokud vezmeme méně než 1,1 % všech zásob,
systém nezaznamená chybu a nespustí varování.
A 1,1 % se rovná milionům, které čekají jen na nás.
Přesně 2,5 milionu, což je 50 000 krabiček.
- Nemůžeme stopit 50 000 krabiček. - Proč ne?
Padesát tisíc krabiček. To je skutečná krádež, synku.
Padesát tisíc krabiček není pro Breuila nic.
Nenecháme se chytit. Podej mi ten notes.
Musíme jen najít deset lidí. Udělat tým.
Jakých deset lidí? Jak? Jsem tvůj jediný kámoš ve firmě.
Když chceš zapojit lidi, musíš je trochu znát.
Scanio, Virginie se živí tím, že nabírá lidi.
Jo, ale nenabírá lidi, aby okrádali svýho šéfa.
Znáš hodně lidí, co by odmítli třináctej plat
naservírovanej na podnose?
Třináctej plat každej měsíc.
Nezapomeň, že náš sen byl vždycky, aby Breuilové zaplatili.
Takhle přijdou o 2,5 milionu eur.
Bylo by trestuhodný z nich nevytáhnout každej cent.
Dobře, možná.
Musíme přesvědčit deset lidí.
- Jo, to je dobrý. - Jo.
Ty jsou dobrý. Těm můžem věřit.
Ale toho nebereme. Lablondea určitě ne.
Určitě do toho nepůjde.
Musíme ho vzít.
Virginie mě něco naučila.
Z 26 milionů pracujících ve Francii je 800 000 buddhistů.
To nic není, že? O buddhistech nikdo nikdy neslyšel.
No, ve skutečnosti jich je dvakrát víc
než 400 000 odborářů, co nám celý rok lezou na nervy.
Z čehož vyplývá, jak moc jsou otravní.
Kdyby odbory v Breuil dostaly ten špatný nápad týden stávkovat,
nevydělali bychom nic a přišli bychom o víc než Breuil.
Měla pravdu. Potřebovali jsme Lablondeho. Byl zástupcem odborů ve firmě.
Koničiva, Morimoto-san.
Koničiva.
Jak se říká v Japonsku: „Do děravé střechy nejvíc prší.“
Takže moje firma musela šlapat jako hodinky.
Trik, na který jsem přišel, je vložit duplikát velké objednávky
do hromady připravovaných objednávek. Do téhle.
Kdyby nás chytili, byla by to jen malá chyba tisku.
To se stane každému.
Pane Lablonde!
Tohle je náš úžasný šéf skladu. Bezva chlap!
Museli jsme mít svý lidi u každýho kroku při zpracování palet.
Nejdřív Lablonde určí, který tým nachystá jakou objednávku.
Skvělý tým!
To je Annie Bossová, supervizorka.
Ta zařídí, aby se ten seznam dostal do správných rukou.
Franck Schumi, Schumacher vysokozdvižných vozíků.
Všechny jsem je desetkrát měřil, nikdo není rychlejší.
Má za úkol sundat vrchní palety, ty, co nikdy nevybíráme.
A je to. Vidíte, jak je vše automatizované.
Příprava objednávek.
S našimi přáteli.
Dvojčata Sekovi.
Fabrice a Fabien. Známí svou flexibilitou.
Jejich úkolem je vybrat krabice ze spodní části palety,
aby co nejvíce oddálili okamžik,
kdy někdo zjistí, že v zásobách něco chybí.
Pro monitoring je snadné si všimnout,
že se chystají dvě stejně velké objednávky najednou.
To se nikdy neděje a vyvolalo by to poplach. Ochranka se dá blbě koupit.
Soukromá firma je každý týden mění.
Ale dobře si prohlédněte Yasminu a Déborah.
Yasmina prochází seznamem produktů k zabalení od A do Z.
Déborah ho prochází od Z do A.
Videohlídači to nechápou.
Já taky ne. To znamená, že to funguje.
Vidíte ten papír, co Mickael zasouvá mezi dvě krabice?
Řidiči kamionů a expedienti nemají přístup do skladu.
Tuto ceduli máme ke sledování palety, co má být odkloněna za branami.
Dobře, díváme se.
Dívejte se.
Teď se to otočí. Tady.
- Hotovo. - A je to.
Tady to je. Dvacet sedm krabic po 72 krabičkách. Spočítejte si to sami.
- Lablonde potvrdí vyskladnění. - Dobrý.
Mourad, náš expedient, to jen nasměruje do správného kamionu.
Dobrý, beru si tuhle.
A náš řidič,
toho už znáte.
Jestli vám to moc nepočítá,
týdně expedujeme dvě palety s 1 944 krabičkami.
Na trhu je to 388 000 eur v hotovosti každý měsíc.
Co si dneska někam vyrazit?
Nerada chodím mezi lidi.
Není to podstata tvé práce?
Ale to není totéž.
Co? Nedáváš to?
- Netlač na mě, Sauveure. - Cože?
Jedu v tom stejně jako ty, jen jsem opatrná.
- Nevím, jak daleko to zajde. - Ale víme.
Oškubeme malého Breuila o dva miliony.
To nemyslím, ale co bude pak.
Pak…
Pak si vezmeme peníze. Vypadneme z tohohle města a uvidíme.
Neznáš mě a chceš se mnou utéct?
Už toho vím dost.
Že bych se všeho vzdala kvůli skladníkovi?
Ano.
Ne?
Ano.
Tak fajn.
Budou na mě čekat.
Pokud někdy dostanete chuť začít podnikat jako já,
dám vám malou radu: myslete na prostor.
Protože vám garantuju, že dvě palety týdně zaberou spoustu místa.
A poslední věc: nezapomeňte si hlídat svůj tým.
Nezapomeňte, že nejhorším boháčem je ten, kdo býval chudý.
Od první výplaty si každý člen týmu otevřel stavidla blbosti.
No, až až, to vám můžu říct.
Schumi začal chodit na kurzy vaření k šéfkuchaři z Beaux-Arts.
Ahoj, Daniele.
Tahle kuchařská hvězda bere 300 eur na hodinu.
Slyšel jsi už o kryptu? Jsou v tom miliardy, Schumi. Musíme je dostat.
Pokud jde o Lablondea, komouše světa kosmetiky,
jeho neřestí byly sázky.
Dobrý, Daniele? Hele, nedávej mi to v 200 eurových bankovkách, jo?
Tenhle šašek prosázel všechny prachy na kurzech,
co mu doporučili jeho kámoši z odborů.
V kavárně to nemají moc rádi.
A každý večer Mickaël kupoval ve Faraonovi panáky se svým drahým bratrancem Yonim,
kterýho nenapadlo nic lepšího než se zjevit u Breuila ve zbrusu novým Audi.
Jsou to jen kámošky. Za pět minut půjdou.
Ale jedna věc mě vytočila doběla.
Nikam je nedám.
Když jsem viděl, co Yasmina a Déborah sdílely o nákupech na Avenue Montaigne.
Tehdy jsem se rozhodl je uklidit a koupit sousedův dům.
Konečně, Ježíšek. Potřebuju prachy.
Co se děje? Dej mi chvilku.
Mohli utratit, kolik jen chtěli, ale nic nesmělo překročit práh.
Proč by si kupovali všechny tyhle sračky?
Banda hlupáků.
Každý pátek jsme se Scaniou všem zaplatili.
Jak moc je to plné? Ti idioti mě stojí pěkný prachy.
- A každý pátek se to vymklo. - Zavři to.
No tak! Dej mi taky!
To je skvělý!
Padesát euro, dámy a pánové!
Protože je hezká.
Dobře, díky.
- Oba? - Oba.
Nemáš zájem?
Oba za 50 eur.
Kvalitní parfém za nízkou cenu! Padesát eur!
Ne, tamhle! Zatraceně, pokaždý.
Dva za čtyřicet eur. Tak fajn, dej mi to.
Na zdraví.
Haló?
Děláme, co můžem, Daniele.
Ale dodáváš toho fakt hodně. Víc nezvládnem.
Úterý Moulins, středa Macon,
čtvrtek Montbéliard, pátek Montargis, sobota Montviers.
Co máme dělat?
Udělal jsi města na M. Vrhni se na ty začínající na N!
Dosáhli jsme stropu, ale to nikomu nevadilo.
Zajímala je jen páteční párty.
A já měl v hlavě jen jednu věc. Najít způsob, jak být větší a větší.
No a víte co? Přišlo to ke mně úplně samo.
Ježíš.
Kouzelné dítě.
Ježíš byl Yasminin nevlastní bratr,
který si ze všeho nejradši ujížděl na orgiích.
A při svých dobrodružství se spřátelil se dvěma vedoucími řetězce Bergamini,
italské Sephory, nově ve Francii.
V hotovosti, každý měsíc.
Dokonce je přesvědčil, aby se mnou obchodovali.
Takže jsme museli mít strukturu.
Prvním mým problémem bylo skladování.
Na každý můj problém má Scania bratrance.
- Jak je? - Čus.
Byl to mlékař a byl úplně na mizině.
Jak se máš?
Chudák už nechtěl jíst jen to, co uloví a tak skočil po příležitosti
pronajmout nám halu.
- Tak co? - Super.
Kromě mě a Scanii, nikdo nevěděl, kam to schováváme.
Bylo to tak lepší.
Jediné, co nám chybělo, byl náklaďák na rozvoz do Bergamini,
tak jsem rozbil prasátko.
Stojí nejmíň. Pojď.
Kecáš!
Moje eseróčko prodávalo své zásoby do Bergamini
jako každá jiná firma v okolí. Byl jsem o 20 % levnější než Breuil.
A podle Tapieho je první milion ten nejtěžší.
Můžu vám říct, že pro nás ne.
Do dna!
Skutečnou Francií nezdaněných přesčasů jsme byli my.
Kdo by si přál, aby něco takového skončilo?
Béo?
Béo.
Co je?
- Máme obrovský problém. - Co se děje?
Včera večer po podpisu smlouvy s Nougarolisem
jsem ti volal, pamatuješ?
- To jsem já. - Tak co?
Právě odešli.
Je to všechno podepsané?
Zbývá jen pár formalit. Audit účtů, inventura skladu jeho auditory.
Prodej bude dokončen do měsíce.
A dál? Všechno šlo dobře. Co se stalo potom?
Při odchodu jsem uslyšel hlasitý zvuk ze skladu.
Jaký zvuk?
Před pár měsíci nám odletěl plech ze střechy.
Ano, říkal jsi, že tam zatékalo.
Zatékání do skladu.
A při všem tom dešti se chtěl jít podívat.
A našel je.
- Náhodně otevřel 20 krabic. - Všechny byly prázdné.
Ale proč jsi hned nezavolal poldy?
Béo, protože jsem právě podepsal závaznou dohodu s Nougarolisem.
Jestli se o tom dozví dřív, než najdu ty chybějící zásoby,
tak jsme v háji.
Víš, co to znamená?
Znamená to, že po inventuře budu moct koupit Breuile za poloviční cenu.
Prázdné police jsou levnější než plné, i když jde o parfémy.
Co si myslíte vy?
Nechám se zaměstnat u Breuila jako propuštěný vězeň hledající práci.
To vždycky přitahuje zločince. Identifikuju zloděje a infiltruju je
a podám vám zprávu o chybějících zásobách.
Nic na tom nic těžkého.
Skvěle.
Neprozradíte mi svůj zdroj? Je to na vás.
Ale pokud vám sdělil nějaké zajímavé detaily, mohlo by nám to
vzhledem k tlačícímu termínu ušetřit čas.
Možná se stalo něco divného.
Asi před třemi týdny přijel Patrick domů naštvaný,
protože mu zaměstnanec zaparkoval na jeho místě.
Nebyla to chyba toho nebožáka.
To já nechala odstranit značku „Vyhrazeno pro Armanda Breuila“.
- Dvě minuty, najdu ho. - No…
„Dvě minuty…“ Myslíš minutu, tak určitě.
Zvláštní bylo, že to byl mladý skladník, ale měl luxusní auto.
Audi TT, myslím.
Promiňte, šéfe. Nebyla tam značka, tak jsem si myslel…
- Nechtěl jsem, aby se poškrábalo. - Ano.
Audi TT.
Víc nepotřebuju.
Na první pohled bychom to měli zvládnout uzavřít za týden.
To jsem chtěl slyšet.
Odteď mi budete říkat Ange.
- Jak se máš? Jo. - Dobrý?
- Co máš k jídlu? - Kde jsi byl, že vypadáš tak strašně?
Daniel tě od rána hledá.
Posloucháš mě vůbec?
Nemůžeš se tu objevovat každý den na oběd.
Daniel tě nahradí. Posloucháš mě, Yoni?
Nasrat na Daniela.
Ano?
Hej, teď posíráš nás všechny.
Kvůli tobě jsme dnes nemohli expedovat.
V pátek dostaneme jen půlku, všichni.
Tak jakou máš výmluvu?
Jsem zamilovaný.
- Jdu, nebo ho praštím. - Ale to nic není.
Jsi blbej, nebo co?
Co vadí tvému tátovi?
Leze mi na nervy.
- Slyšel jsi, co jsi mu řekl? - Je osm.
„Jakých osm“? Je poledne.
Zase se měnil čas?
- Co to je za holku? - Šatnářka.
- Z Faraona? - Jo.
- Nechodí s vyhazovačem? - Ne od tří do pěti ráno.
- Dá ti na budku. - Jo, klidně, umím se bránit.
To bych rád viděl.
- Ale je sexy. - Nemluv o mé holce. Je to vážné.
FARAON
- Ty hajzle! - Bruci!
- Já nic! - Nech ho!
- Co to děláš? - Bruci, pusť ho!
Ty hajzle! Čuráku!
- Nezabíjej mě! - Přestaň!
- Hej! Pusť mě! - Přestaň!
- Přestaň! Prosím tě! Bruci! - Pusť mě, kreténe!
Kurva. Co tam ten bývalý vězeň dělá?
Hej!
Co to děláš?
Já nevím, šéfe. Řekli mi, ať dám…
Nic ti neřekli. Běž za Lablondem.
Nahradí tě. Dokonči to.
Co je s tvým bratrancem? Tenhle týden mě dvakrát podělal.
Tentokrát je to vážný. Je v nemocnici.
- Dva měsíce na neschopence. - Ale ne. Co jste prováděli?
Šli jsme k Faraonovi a nějakej chlap ho zmlátil.
Děláte si srandu? Víš, co je v sázce, nebo ne?
- Já vím. Promiň, ale… - Drž hubu.
Ve dvě odvážíme paletu, všichni jsou na značkách, jak to chceš dát sám?
- To nevím. - Jo, no…
Řekni Yonimu, ať si hezky poleží.
- Má padáka, vyřiď mu to. - Daniele…
Hej!
Omlouvám se, že jsem… Můžu s tebou chvíli mluvit?
Řekni mi, za co jsi byl ve vězení?
- Obrňák. - Obrňák?
Dobře. Byl jste ozbrojený?
- Je to jednodušší než holé ruce. - Jasně.
A střílel jsi?
- AK47, stačí to ukázat. - Dobře.
A kolik let jsi dostal?
Osm. Čtyři podmíněně.
Jsi práskal?
- Dobré chování. - Dobře.
Dobře. Nechtěl by sis vydělat 500 eur skoro za nic?
- Zapomeň na to. Nemám zájem. - Je to bez rizika. Je to fakt čistý.
Těch 500 eur dostaneš ve dvě na ruku.
Máš zájem?
Běž za Mickaëlem tamhle vedle navíječky, vysvětlí to.
Nic lepšího tě nenapadlo?
- Vzít trestance. - Mohl jsi nám o tom říct.
Dokud bude dělat svou práci, dobrý. Dělá to, nebo ne, Mickaëli?
Jo, dělá to dobře.
Ale co když bude chtít vypadat dobře a řekne to svýmu PÚ?
- Komu? - Svýmu PÚ.
Probační úředník. Co když nás napráská, aby si zkrátil trest?
Dobře, teď je do toho zapletený. Může ztratit víc než kdokoli z nás.
Stačí jeden průser a pofrčí zpátky. Nic neriskujeme.
To je všechno moc hezký, ale jak mu zaplatíš?
Zatím mu dáme Yoniho podíl, pak se uvidí.
To je odporný.
Co je odporný? Neměl jsi svýho synovce hlídat?
Počkej. Platíš mu stejně jako nám? Služební věk se nepočítá?
Čumíš pořád na ty zprávy a trošku ti to udělalo v hlavě guláš.
Je tohle jednací stůl pro sociální partnery?
Hele, ten trestanec je riziko, které se týká nás všech.
- Souhlas. - Tak.
- Chci hlasovat. Hlasuju proti. - To samé.
Došlo k nedorozumění. Nehlasujeme.
Dobře? Tak ho dáš na rozpis s Mickaëlem a je to.
Šetři dech pro svou ženu.
To, co se vám chystám říct, je nesmírně vážné.
Zjistil jsem, že nás okrádají.
- Tady? - Produkty. Hodně.
Nejspíš se to děje i právě teď.
Vyloučeno. Máme široko daleko nejlepší bezpečnostní systém.
O tom není pochyb.
Musí to být někdo ze zaměstnanců.
A nikdo je nezná lépe než vy.
Chci analyzovat databázi zaměstnanců a hledat podezřelé profily.
- I bývalé zaměstnance. - Jistě.
Slibuju, že když to spolu zvládneme,
tentokrát na vás nezapomenu.
- A konkrétně? - Konkrétně ví všechno.
Ne. Dal ti za úkol to zjistit. To není totéž.
Neslovíčkařme. Nenechá to být.
Mladej Breuil to nenechá být?
- Ty se směješ, ale vídám ho každý den. - Jo.
Co mu mám říct?
Víš, že to nejde sledovat.
Každá vyvezená paleta prochází normálním procesem.
Takže pokud někdy dojde k chybě,
je to duplikovaná objednávka, a to je vše.
Chyba. Je potřeba to jen zdůvodnit.
- Zdůvodnit? - Jo.
Ale ta situace s Breuilem je v prdeli! Chápeš to?
Nemyslíš, že to přeháníš?
Je jen otázkou času, než mu všechno dojde.
Máme štěstí, že máme náskok. Neměli bychom to uklidnit?
Ještě ne.
To, co jsem včera zjistil, je velké. Velmi velké.
Řekněte mi jména a adresy.
Jsem na dobré cestě, ale potřebuju k dokončení zprávy víc času.
Neřekli jsme do týdne?
Ještě jsem nenašel jejich sklad.
Neříkám, že ne, ale tohle není malý tým.
To je váš problém. Je čas dostat, za co jsem zaplatil.
Pane Nougarolisi, já se svými honoráři neživím. Ale bonusy, které vydělám.
Teď to dělá 5 000 týdně. Nerozesmávejte mě svými bonusy.
Jestli chcete, můžeme skončit.
Chceš to takhle hrát? Se mnou?
Na očka nejsi moc chytrý.
Říkáš, že existují lidi, co kradou? Že to potvrdí audit?
To mi stačí, aby Breuil vykrvácel. Nepotřebuju tvou blbou zprávu.
Víš, jak to uděláme? Teď a tady to ukončíme.
Vyřeším to se svým kontaktem. Skončili jsme.
Tak to je?
- Ano, tak to je. - Dobře.
Nerozumím tomu.
Chtěl jste jednat rychle a teď chcete odložit prodej o půl roku?
Po spojení Breuil & synové s Nougarolisem budete propouštět.
Tito lidé pro nás pracovali odjakživa.
Chtěl bych co nejvíce lidem najít novou práci.
O úkol méně pro vás.
Propouštění je vždycky otrava.
A tenhle znáte?
Koho vyhodíte jako prvního?
- Toho chytrého, co maká… - Blba, co tvrdě maká.
Potřebuju šest měsíců.
Espresso?
Víte, už odmalička jsem cítil energie lidí.
Je to takový dar, který jsem dostal.
Vidím ve vás spoustu utrpení. Moc emocí.
Musíte se od toho co nejdřív osvobodit.
Takže dohodu nebudeme měnit.
Do konce měsíce se dostaví KP2M udělat inventuru zásob
a my budeme moci uzavřít prodej podle dohody.
Breuil vyšiluje. Všude posiluje ochranku.
O ničem jiném nemluvíš.
Jistě. Příští týden přibude dalších deset strážců.
Přizpůsobíme se. O co jde?
Jsi hloupý? Breuil ví, kolik toho bylo ukradeno.
Pokud někdo bude mluvit, všichni půjdete do vězení.
- Řekla jsi „vy“? - Jak to myslíš?
Proč jsi neřekla „my“? Uzavřela jsi dohodu s Breuilem?
Ne, přestaň.
Měl bys jim to říct.
Budou šílet kvůli ničemu. Vynech je z mýho podnikání.
- Podnikání? - Jo.
Ty ale nepodnikáš, Daniele.
Jsi malý zlodějíček, co hodně krade.
Nevrátím se k přesouvání palet pro Breuila.
Je to moje cesta ven. Možná ty se bavíš.
Bavím? Nevíš, co jsem musela udělat, abych došla až sem.
Pro mě je to jednoduché. Končím. Měl bys udělat totéž.
Nebýt mě, pořád bys na trhu prodával parfémy po pár krabičkách.
Teď mě poslouchej.
Co ti dlužím? Teď mi vysvětli, co ti dlužím.
Máš pravdu. Nic mi nedlužíš. Nic si nedlužíme.
Říká to, co jsi člověka, když to takhle necháš plavat.
Snažíš se zapadnout do kolejí, které ti lidi z byznysu nalajnovali.
Zapomněla jsi, na čem v životě záleží.
Co je to? Peníze?
Ne, šmrnc.
Zasranej idiot.
- Haló? - Pan Breuil?
Pracuju u vás a vím, kdo vás okrádá.
Pane Breuile? Jste tam ještě?
Ano.
Jak jsem právě řekl, vím, kdo vás okrádá.
Vím, že jste přišel o hodně produktů.
Taky vím, jak by to mohlo ohrozit prodej vaší společnosti.
Můžu vám pomoct.
- To je má práce. - Potřebuju to najít.
Potřebuju najít ty ukradené produkty a vrátit je.
Dělám na tom.
Můžu vás z toho dostat, pokud budete ochotný zaplatit.
Padesát tisíc předem a padesát tisíc po doručení zprávy.
To není moc ve srovnání s tím, co je v sázce.
Pane Breuile?
Slyšel jsem vás.
Hlavně o tom s nikým nemluvte. To je zásadní.
S kým bych o tom mluvil?
OTEVŘÍT PŘIJATÝ SOUBOR
Je mi to líto, pane Breuile.
Teď pozorně poslouchejte, co vám řeknu.
OMLOUVÁM SE, ZAVOLÁŠ MI, PROSÍM, VIRGINIE?
Haló?
Breuil to ví.
- Cože? - To je vtip, Daniele?
- Jak se to stalo? - Sakra, to snad ne.
Dobrá zpráva je, že neví, že jsme to my.
Ale doufám, že jste si něco našetřili, protože náš zdroj vyschl.
- Ne. - Ne.
Měl bych řešení, ale znamená to, že musíme posunout laťku o trošku výš.
Co tím myslíš?
Lablonde, můžeš potvrdit,
že pro Sephoru na Rivoli máme na víkend dva náklaďáky?
No, nevím, to je pro…
- Ty nevíš? - Nemám tu rozpis!
No dobře. Já dělal objednávky na Den matek.
Máme tam dva náklaďáky naložené až po strop. V každém je 40 000 kusů.
Navrhuji, abychom je nechali zmizet.
Cože?
- Co? - To je krádež.
Jdu do toho!
Počkej a co budeme dělat, když nás najdou?
Pak už nás nenajdou,
protože si budou myslet, že se těch náklaďáků zmocnili
nějací profíci.
Cože? Kdo to udělá? Protože…
My.
- Jsi šílenec. - Počkej.
Náklaďák je jen velká dodávka.
Ange, to je tvoje parketa.
Těch 80 000 kusů bude ve skladu, než se prodají.
Mají cenu 2,5 milionu.
A rozdělíme se rovným dílem.
Na přípravu máme dva dny.
Kdo jde do toho?
A teď hlasovat můžeme?
Drž už hubu.
No, 200 000…
- Vystupte! - Nestřílejte!
- Já nechci umřít! - Sklapni!
Ne! Ano, pane.
Ne!
Dej mi ruce. Říkal jsem, ať držíš hubu!
- Drž hubu! - Přestaň. Nech toho!
- Nikdy nepokládej zbraň. - Ale jak to mám nasadit?
Nikdy nepokládáme zbraň, jinak jste mrtví!
Je to jasné?
Můžu to zkusit?
Cože? Ty?
Vážně?
- K zemi! - Zbláznila ses?
- Ruce za záda, sklapni! - To bolelo!
- Je to jen nácvik. - Za záda! Sklapni!
Ty hajzle. Drž hubu!
Tak. Takhle se to dělá!
V ruce měla stahovací pásky a pořád mířila na Mourada.
- Dobře! Výborně. - Hezky, šéfe!
- Chceš to zkusit znovu? - Ne, dobrý.
Ještě jedna věc, lidi.
Nezapomeňte, že ten druhý řidič nebude v obraze, jasný?
To samé platí pro zaměstnance benzínky v Lionville, dobře?
Chci, ať jsme věrohodní, protože pak můžou svědčit.
Plánují to v pátek večer. Čerpací stanice Total v Lionville.
- Pěkně. - Zásoby musí být blízko.
Výborně.
Díky, Jacquesi-Yvese.
Dobrou noc.
Vám taky.
Sephora Rivoli.
- Dáme kafe? - Tak jo.
To je Mourad.
Vyrážíme!
Hej!
Vyrazili.
Zahoď to, sakra!
- Přísahám, že jsem nic neudělal! - K zemi!
Vystup!
- Ven! - Pohyb!
Ven!
Sklapni! Dej mi ruce!
Nestřílejte! Mám děti, prosím!
Drž hubu!
Dveře!
Jeďte!
Padáme!
- Kde je Ange? - Já myslel, že je s tebou.
Dobře, zapomeň na to! Padáme odsud! Do lomu!
- Našel jste můj náklad? - Ještě ne, ale jsem blízko.
- A kde jste? - V jednom z vaši náklaďáků.
Ale moje cena se změnila.
Příliš riskuji.
Nic nezaplatím bez důkazu.
Ještě tři a jsme hotoví.
- Stíháme? - Jo, ale neloudejme se.
Je mi na nic, se musíme zbavit těch dvou nových kárek.
- Najdi si ženskou. - Co to s tím má společného?
- Kurva. - Co ti vadí?
- Snažím se dovolat Bossový, ale marně. - Už budou v lomu.
Zavolají nám po cestě.
NEDORUČENO
Do prdele!
Sakra!
Kde je ten prašivej pes?
Ten hajzl, prošel pastí na ježky, dívej.
- Ten pes! - Kurva! Podívej!
Zatraceně.
Sakra.
Ten hajzl požádal Breuila o 200 000 eur, aby nás napráskal.
V pondělí v 7:45 ráno,
s patkou napravo, kostěnými brýlemi a Hermès kravatami,
dorazili Nougarolisovi auditoři.
Tak fajn. Začneme?
Étienne, shrnutí.
V souladu s metodou KP2M
jsme porovnali data z firemního software
s fyzickými skladovými zásobami.
To bylo provedeno odebráním vzorků z 320 krabic.
Dobře. A jaký je výsledek, Étienne?
Dostaneme…
Na rozdíl od Nougarolise pocházím ze Chartres.
A na rozdíl od něj to umím od narození.
Závěrem, inventura v zásadě potvrzuje množství deklarované prodávajícím
při podpisu dohody.
- Nic nechybí? - Je to marginální, pane.
Breuilové vždycky vyhrají.
Brice.
Chcete vědět, jak to malému Patrickovi prošlo?
Vzpomínáte si na ten večer?
- Haló? -Sauveure.
Musíme se sejít.
U katedrály. Teď.
ARMANDU BREUILOVI VDĚČNÉ MĚSTO CHARTRES
Víš, že jsme chodili na stejnou školu?
- Na Jeana Moulina. - To mi nic neříká.
Já si tě pamatuju dobře.
Co po mně chcete?
Koupil jsem informace z tvého týmu.
Mám vaše jména. Fotky tvého domu.
Se stovkami tisíc eur v hotovosti,
které mi vrátíš.
Proč jsi nezavolal policii?
Protože prodávám.
Kdy?
Už je to podepsané, o to jde.
Chybí až moc parfémů na to, aby audit skladu proběhl tak, jak má.
Chci, aby se všechny produkty, které jsi ukradl, vrátily do mého skladu.
Okamžitě.
To nebude tak lehký. Všechno jsem prodal.
Tomu bych se radši vyhnul.
Tady je plán B malého Patricka.
Abychom nešli do lochu,
musel jsem narvat dva kamiony ekvivalentem chybějících zásob.
Ukradl jsem je, jak víte, pojistka to pokryla.
A ukradené krabice jsme dali zpět do skladu.
Auditoři si ničeho nevšimli a Nougarolis, který si myslel, že dá Breuilovi půlku,
zaplatí plnou cenu.
Buď to, nebo policie.
Až na to, že v tomhle příběhu jsme všechno odpracovali a měli z toho hovno.
Jako obvykle.
A to mi už nevyhovuje. Takže se budeme řídit mým plánem.
Obdivujte umělce.
Počkej, tvůj příběh není jasný.
Udělám tvou loupež.
Ale když mi vše řekneš.
Nic neskrývej.
Moje žena.
To ona mě přesvědčila k prodeji.
A zrovna Nougarolisovi.
Jsou…
si blízcí.
Dobře.
Takže jim chceš ublížit?
Dobře.
Udělám tu loupež, ale co ukradnu, je moje.
Ty to nechápeš, Sauveure.
Všechny mé produkty se mi vrátí.
Uklidni se, chlape.
Představ si…
kdyby lidem došlo, že produkty, které Breuil vyrábí pro Colina Browna,
už nejsou, co bývaly.
Co by se stalo?
Byl by to obrovský skandál.
Shodneme se, že Breuil & synové si takový skandál nemůžou dovolit.
Bylo by to mnohem horší.
Všichni klienti by vypověděli distribuční smlouvy.
Byl by to náš konec.
Náš? Myslíš Nougarolise?
- Co je to za sračku? - Je to voda.
Pro Nougarolise.
Tak mě poslouchej, šéfe.
Uděláme tu loupež. Pak zasabotujeme ty parfémy.
Takhle se to stane.
Den po loupeži se postarám, aby se všechno ukradené zboží
dostalo do rukou profesionálů.
Rychle to prodají na černém trhu.
Koukej na toho zmrda.
Ty se postaráš o tu pojistku.
Jsou to profíci.
Zahraj to chytře. Musí ti věřit.
Musí být z předměstí Paříže.
Jestli začnou dělat do parfémů, jsme v hajzlu.
Nebojte. Máme solidní důkazy. Schválí to.
Děkuji. Spoléhám na vás.
A pak se sejdeme v Breuil a připravíme vlastní recept na Gold.
Máte tisíce prázdných lahviček, které čekají, až je stroje naplní.
Mám dokonalý tým, který náš ďábelský plán uskuteční.
Bez nich by nebylo možné všechno zabalit do krabic a palet
za jedinou noc.
Makáme, lidi.
A jakmile naplníme vaše skladové zásoby tisíci litry vody,
říkám vám, že to bude pro Nougarolise pěkná očista.
Ještě jedna věc, než si plácneme.
Pomůžeš mi dostat toho hajzla, co mě zradil.
- Ano? - Dostal jsem tvou zprávu, kde je teď?
Když mi volal, byl na korbě toho náklaďáku.
Ten hajzl. Už tam nejsme. Běž napřed, vrátím se.
Podívej na toho hajzla. Jeď.
Do prdele!
SAUVEUR, NOVÁČEK V ÚDOLÍ KOSMETIKY
Nechal jsi to sem dát?
- Ne že bych mu nic nedlužil. - To je pravda.
Přišel jsem se rozloučit.
A je to. Odcházíš?
Už bylo na čase.
A co ty?
Teď není úplně chvíle na stěhování.
Hádám, že jsi viděl tu zprávu o skandálu s vodou ve světě parfémů?
Teď, když je Nougarolis mimo hru,
koupíme jeho podnik se Sauveur & synové.
Mám schůzku o distribuci s Jacquesem-Yvesem.
Pak předložím nabídku.
- A co můj návrh? - Jakej? Investovat?
Říkal jsem, ať si ji necháš. Nechci tvý peníze.
Užij si je.
Mimochodem, slíbil jsem, že ti neřeknu jednu věc.
Ten nápad s tou loupeží a tou pojistkou… Nebyl to můj nápad, víš.
A čí?
Hlídá tě anděl, Daniele.
Blonďatý anděl.
Takže?
Má to šmrnc?
Překlad titulků: Kateřina Richard