Downloaded from YTS.MX
"MENNESKER FØDES FRIE OG LIGE I RETTIGHEDER.
Official YIFY movies site: YTS.MX
DEREFTER ER DE PÅ EGEN HÅND." JEAN YANNE
Du?
Hvad?
Hvorfor starter reggaesange altid med en tromme?
Seriøst? Vil du tale om det nu?
Vil du ikke vide det?
Okay, så spyt ud med det.
Trommen er lyden af kanonerne, der skyder Babylons mure ned.
Hvad er Babylon?
En by, der er fordærvet af kapitalisme og korruption.
Kapitalister… Bare rolig, jeg tager mig af dem.
Hvad laver han?
Se lige den skiderik. Kom så.
Pis!
GULDBARRE
BREUIL OG SØNNER NUMMER ET I CHARTRES
Jeg hedder Daniel Sauveur.
Jeg er født i Chartres. Det centrale Frankrig.
Midt i ingenting.
Min mor havde en drøm:
at have udsigt til katedralen.
Om end på afstand, skaffede far hende den, før han forlod os.
Men den tog familien Breuil også.
Familien Breuil er den rigeste familie i byen.
Fra far til søn.
De findes også i jeres by.
Dem, der træder på jer med deres sko.
De ved det ikke engang, de idioter.
Hvis man vil have en flot udsigt, er der intet valg.
Man skal være snu for at komme ovenpå. Især oven på familien Breuil.
Så jeg begyndte at observere dem for at forstå, hvordan de gjorde det.
-Og ved I hvad? -Hej.
Der er intet at forstå.
-Jeg tænker på Dem. -Tak.
Nogle mennesker er født med, og andre uden! Sådan er det.
Deres mor venter på Dem.
I Chartres er der Breuil & Sønner,
og langt længere nede er alle de andre.
Hver onsdag spiste Breuil Senior her med sønnen, Patrick.
Ham den lille.
Han ved det nok ikke, men vi gik i folkeskolen sammen.
-To kaffe til bord fire. -Jeg har kun to hænder!
Det her er Unc.
Jeg har kalvekødet!
-Min fars bedste ven. -Fart på!
Han hjalp os, da far døde.
-Har du set knægten? -Nej.
Hver onsdag tilbragte jeg dagen med ham her på Beaux Arts,
en restaurant med Michelin-stjerne.
-Jeg bad dig blive i køkkenet. -Hør her, Unc.
-Se hende damen ved bord 25. -Fru Breuil?
Kan du se hendes taske? Hun glemmer den altid.
-Hvad så? -Jeg har en plan.
Fru Breuil! De glemte Deres taske, frue.
Tak, det er sødt. Til dig.
Mor.
Her.
Når man er fra Chartres, lærer man det tidligt.
En Breuil vinder altid.
En overgang navngav folk deres børn efter deres yndlingsmærker.
Det var sådan, min bedste ven fik navnet Scania.
Som lastbilerne.
Han hadede også familien Breuil.
Hans far kørte lastbil for dem, så han så ham aldrig.
Da jeg mistede min far, kaldte nogle børn i skolen mig "bastard".
Og Scania røg på dem hver gang.
Så jeg deler alt med ham.
Fifty-fifty.
Nå, vi ses.
Senere svor vi aldrig at arbejde for familien Breuil som vores fædre.
Vi startede en forretning.
Det gik ret godt.
Okay, fætter?
Men her fører alle veje til…
Satans Breuil & Sønner.
Som alle andre endte vi med at arbejde for dem.
Alt for meget.
Vi udgør over 90 % af jeres omsætning.
Økonomisk afhængighed. Beklager. Jeg laver ikke reglerne.
Hov, giv mig den!
Økonomisk afhængighed er, når man handler for meget med én kunde.
-Det er åbenbart ikke godt. -Slip mig!
Stop.
Skrid!
Vi havde ikke andre kunder, og vi skyldte penge i banken,
så vi var på røven.
Vi havde intet valg.
Scania måtte arbejde som chauffør for Breuil.
Jeg holdt ud i tre måneder, men man skal jo spise.
Hvad fanden laver I? Rygepausen er forbi. Giv mig den der.
Det er ham.
Er det ham?
Daniel Sauveur.
-Drop formaliteterne. Kald mig "chef". -Chef.
Har du fortalt din ven, hvordan det foregår?
Hvordan det?
Lad mig forklare. Jeg har frie tøjler til at hyre og fyre folk.
Jeg giver dig en kontrakt for seks måneder.
Til sidst betaler Breuil Senior dig ti procent i godtgørelse, 900 euro.
Er det alt? Det kan ikke forhandles?
Det er loven. Men klap hesten.
Den bonus skal jeg have i kontanter.
-Halvdelen nu, halvdelen til sidst. -Hvad?
Ellers fyrer jeg dig i din prøveperiode.
Betal, så beholder jeg dig.
Halvdelen, når du slutter, halvdelen nu.
Men jeg har ikke 450 euro lige nu. Jeg har ingenting.
Din ven sagde, han ordnede det.
Tak.
-Hvorfor giver du idioten penge? -For så har du et job.
Så efter at have overtaget hele byen fik familien Breuil også mig.
De lokale ser det at arbejde her som noget eksklusivt, prestigiøst.
Den globale distribution af parisisk luksus.
Indbegrebet af franskhed.
Givenchy, Dior, Saint Laurent.
Hele molevitten. I forstår, hvad jeg mener.
I virkeligheden sender luksusmærkerne deres parfume til Breuil koncentreret,
og vi putter den i flasker, æsker, papkasser og på paller.
Så leverer vi den til store kunder verden over.
Jeg startede i kvalitetskontrollen for Colin Brown.
Det er et stort amerikansk luksusmærke.
De der sort-hvide reklamer med fyre og tøser i jeans.
Jeg går det hele igennem.
CB Gold, selvfølgelig.
CB X-treme med teknoen tilbage på klubscenen.
CB Green til de miljøbevidste.
Der er endda en CB Red til fyre, der vil lugte godt i fitnesscentret.
Og det er ikke engang en joke.
Undskyld?
Hvad foregår der?
Den gamle er kradset af.
Breuil?
Hvis der var en Breuil mindre i verden, var det helt fint.
Men husk det nu. En Breuil vinder altid.
På min alder og uden at røre en finger blev lille Patrick den store chef.
Hans fremtid var sikret, mens jeg ikke havde nogen.
Alligevel ændrede det alt for mig.
Hej. Béatrice Breuil, Patricks kone.
En gave for at fejre, at han nu er leder af firmaet.
En Bois d'Argent-duft.
-Hej. -Hej.
-En lille gave fra familien. -Tak.
Hvad med dig, Daniel?
Hvordan går det med jobbet? Er sønnen bedre end faderen?
-Jeg er ikke sikker. -Du arbejder virkelig hårdt.
Ja. De svinger pisken.
Gæt, hvad din mor og jeg hørte i lokalnyhederne i går aftes?
Et par liter parfumekoncentrat kan koste det samme som et kilo guld.
Fuck. Til den pris må du hellere dufte godt.
Lidt vand med en latterlig blomsterjuice… 30.000 spir.
De tror, de er så smarte.
COLIN BROWN GOLD DIN SALGSPRIS 50 EURO
INTERESSERET I COLIN BROWN-PARFUMEN!
Scania, jeg har holdt øje med dem i dagevis.
Der er et tidspunkt, hvor alarmen ikke går i gang.
-Der er penge at tjene. -Hold op med det pis.
Jeg solgte en flaske online og tjente 50 euro på et sekund.
Hvorfor gå glip af sådan en guldmine?
Fortæl mig det. Hvad har vi at miste? Hvis jeg kan, kan du også.
Hvad vil du gøre med Kowalski?
Den polak skal lukke os ind i hønsegården.
-Jeg kan håndtere ham. -Du er for meget.
Jeg kaster perler for svin her.
Godaften, Patrick.
Jacques-Yves. Jeg er glad for, De kunne komme.
Han var blevet rørt.
De burde være stolt. Armand var en frontløber.
Tak.
Men nu kommer vi jo til at se mere til hinanden.
-Hvad? -Jeg kommer forbi af og til.
For at tjekke, hvordan De behandler vores produkter.
Jeg vil gerne præsentere Dem for Béatrice.
Béa.
Min kone, Béatrice. Hr. Rousseau fra Colin Brown.
Rart at møde Dem.
-Mig en fornøjelse. -Og…
Brice Nougarolis, Parfums VIP.
Ja, discountforhandleren. Vi ved, hvem De er.
Chef! En af dine polakker kørte over min kasse her med sin truck.
-Polak? -Ja.
Vent.
-"En af mine polakker?" -Ja.
Ved du hvad, Sauveur?
Fra nu af er det ikke mine polakker, der fikser affaldet.
Det er dig, min lille franske hjælper.
Du kan starte nu. Fjern det der.
Som David Douillet ville sige, er dumhed som judo.
Idiot.
Du skal bruge din modstanders styrke.
-Sauveur? -Ja.
Han er en idiot, chef.
Hej. Jeg skal til forbrændingsovnen.
-Værsgo. -Tak.
Tag bare folk, der arbejder på kontor.
De tager kuglepenne med hjem, så deres børn har noget at tegne med.
Det har I ikke noget problem med, vel?
Scania og jeg arbejder med parfume og har ingen børn.
Det samme.
På seks måneder tjente vi 10.000 hver på online salg.
Jeg kunne hjælpe Unc og mor. Og Scania købte mig et Rollie.
Nyder du livet?
Hallo!
Rend mig i røven.
Må jeg byde på en drink?
-Ja? Hallo! Et par mojitoer! -To? Okay.
Tak.
Jeg kommer her tit.
Hvorfor har jeg aldrig set det smukke ansigt før?
-Jeg er lige flyttet tilbage til Chartres. -Ja?
Folk plejer at rejse væk herfra.
-Hvad fik dig tilbage? -Arbejde.
Arbejde. Parfume?
Som alle andre.
-Ligesom mig. -Ja?
-Ja. -For hvem?
For hvem? For mig selv. Jeg ejer en lille start-up.
Jeg sælger luksusmærker til discount.
Indtil videre. Hvem ved senere?
Væksten er god indtil videre. Eksponentiel, kan man sige.
I begyndelsen var vi mere interesserede i at købe en B2B-licens,
vi ville sælge direkte til kunderne, så vi valgte amerikanerne.
Men på mellemlang sigt tænkte vi: "Hvorfor ikke oversvømme metaverset
og gøre det direkte på internettet i de perifere, sekundære universer?"
Så nu forsøger vi at…
Man skal huske at holde pauser. Så vi fester lidt med vennerne.
Vi afreagerer lidt, ikke?
Vi har lige tjent tre millioner, mig og min ven derovre.
Han er en middelmådig danser,
men han har lige købt en hytte til 1,5 millioner ved Opalkysten.
Han købte den kontant.
Og der er en hel gruppe af os i inkubatoren.
Ligesom moderne gyldne drenge uden våben.
Vi var bange for at blive helt skøre.
Det er en risiko, så vi må hellere… Hvad synes du?
-Hvad synes du? -Om?
Hvad med middag på Beaux Arts? Mandag klokken 20?
Nej.
-Så 20.30? -Tak.
Altså 20.30? Lidt senere?
Hov!
Er det et Rollie, du har der? Lad mig se.
En fødselsdagsgave fra min mor.
-Giv mig det, eller du er ude. -Nej.
Din kontrakt udløber. Du er forsinket. Mine 500 spir?
Jeg betaler i morgen.
Jeg giver ikke kredit.
Sådan. Perfekt.
Jeg havde ikke sat andre til affaldstjeneste.
Affald klæder dig.
Kom i gang.
Dumme svin.
FALSKE PRODUKTER
Hvad?
BRUGERE HAR RAPPORTERET OM FALSKE PRODUKTER
Skiderikker.
Daniel?
Fuck.
Daniel?
Ja.
-Kom ned! -Ja!
Løjtnant Fayard, politiet. Vi blev kaldt ind af toldvæsenet.
Tolden?
I tager fejl. Jeg har aldrig passeret grænsen.
I må have den forkerte adresse.
Har du en PC?
Nej.
-Hvad arbejder du med, Daniel? -Jeg arbejder på samlebåndet.
Breuil?
Det betyder ikke noget. Hele byen arbejder med parfume…
Hvem nævnte parfume?
Du spurgte, om jeg arbejdede for Breuil. Og vi laver jo parfume.
Kender du lebonplan.fr?
Er det derfor, I er… Okay. Det er…
Altså, Breuil Junior overtog firmaet.
Hans kone gav en flaske til alle ansatte.
Og fordi jeg ikke bruger den duft,
fandt jeg på at sælge den online.
Så jeg solgte den for 50 euro.
Ja, og så fortalte jeg mine venner om det.
Og så ville alle have, at jeg solgte deres.
Men det var bare midlertidigt.
Jeg ville ikke lave en forretning, hvis I forstår…
Det var måske derfor, I så flere salg.
-Altså online? -Online, ja.
Uden en PC?
Uden… Ja. Jeg lånte en.
-Jeg sagde jo, vi aldrig har haft en. -Ja…
Faktisk burde vi få en, så vi kan købe ting online.
Salg af falske varer giver fem år.
Og en bøde på 375.000 euro.
Jeg skal nok følge reglerne.
Jeg kan ikke ringe. Politiet aflytter min telefon.
-Hvad taler du om? -De gennemsøgte huset i går.
De kender til internethandlen. Det er slut.
-Hvad gør jeg med mine 200 flasker? -Aner det ikke. Jeg finder ud af noget.
Vi må tjene penge. Jeg vil flytte hjemmefra.
-Min mor skal ikke rodes ind i det her. -Det er Kowalski.
Afsted.
Kom ind.
De er ikke på min kalender, hr. Sauveur.
Kender De mit navn? Slog De det op?
-Jeg leder jo HR. -Seriøst? Okay.
-Sæt Dem ned. -Ja, tak.
Det er underligt, at vi ikke har mødt hinanden før.
-Hvor var De før? -Hos Breuil på kontoret i Paris.
Så ville hr. Breuil have mig som direktør.
Nå, direktør, okay.
-Tillykke. -Tak.
Gik De hjem med den anden fyr?
-Det skal vi ikke ind på. -Ikke?
-Nej. -Nej.
Er der andet?
-Jeg kom for at få talt ud. -Det behøves ikke.
Bare for mig, for at fortælle Dem, at alt det her med internettet…
Jeg havde drukket, så jeg sagde alt muligt vrøvl.
Jeg ejer ikke en PC, så det er…
Det gav ingen mening. Det var latterligt.
Så jeg ville undskylde.
Alkohol… Det får folk til at overdrive.
-Er De… -Egentlig ikke.
Jeg har et møde nu. De har forklaret, så det er det.
Vi kan diskutere Deres personlige udvikling senere.
Okay, frue.
Bare en sidste lille ting.
-Angående middagen, er vi stadig på? -Nej.
-Ikke? -Nej.
-Jeg blander ikke job og privatliv. -Fordi jeg er lagerarbejder?
Det sagde jeg ikke.
Det er bare lidt sårende. Men, okay… Man vænner sig til det.
-Jeg henter dig kl. 20, ikke, skat? -Hvad laver De?
-Spis middag med mig. -Er De skør?
-Bare lidt mad, hvad kan der ske? -Vi får se, men ikke her.
-Vi får at se? -Smut.
-"Vi får se" betyder "vi får se". -Gå.
Sidste gang spiste du dem ikke.
Hej.
Mine damer og herrer, vi har alle Apple-produkterne!
iPhone, iPad, alt det bedste fra Apple, få det her!
Vi har luksusure og briller.
Tredive euro. Gode priser her.
De er franske. Et luksusprodukt.
Den nyeste iPhone, få den her!
-For 350 euro er den din, min ven. -Er den nu også ægte?
Den koster 350 euro.
Jeg har kun 300.
Giv mig 300. Det er fint. Okay.
-Hav en god dag. Gode priser her! -Det er den ægte vare.
Alle Apple-produkterne!
-Jeg går hen til bilen. -iPad! iPhone!
Kom herover! Ser du noget, du kan lide?
-Fucker du med os? -Ikke tænderne!
-Hvem er du, din lille skiderik? -Stop!
-Sig, når du når 30. -Sig, hvornår jeg skal tælle!
Røvhullet slipper væk!
Hold op! Jeg har 200 parfumer til en værdi af 100 euro!
Sælg dem for 50. I tjener 5.000 på en weekend!
Skal jeg tro på dig?
Det er luksusvarer, drenge! Colin Brown, kom nu!
-Hvorfor sagde du det ikke? -Ja, hvorfor?
-Jeg turde ikke. -Op med dig. Sludder.
Sådan erstattede jeg internettet med Titou og Raoul.
Og I må da indrømme, at det er bedst at handle lokalt.
Nå.
-Vi siger 50 % i slutningen af hver måned. -Det er første gang, vi gør det.
-Første gang. -Ja.
I tager 15 enheder ti gange om ugen.
Det er 600 enheder pr. måned til 60 euro stykket.
Så min del bliver 18.000.
Vi sælger ikke for 60 euro pr. enhed, chef.
Du er et rigtigt røvhul, Sauveur.
Ikke?
Hvad laver du?
I morgen.
Fuck, i morgen.
Bare rolig.
-Hvem er det? -Det er os.
Han kommer efter pengene.
Kom ind. Ikke udenfor.
Jeg troede ikke, at tabere som jer sparede op.
-Røvhul. -Kom her!
Vent! Daniel!
-Slap af! Stop. -For fanden, det er brækket!
-I ryger i fængsel. -Hold kæft.
Scanias fætter arbejder for kommunen.
Han elskede din kontraktaftale. Ring til ham.
-Okay. -Vi forklarer ham det hele.
Du siger, du forstår, det ikke går.
-Her. -Ja ja.
-Er du med? -Ja.
Her har du seks måneders sygeorlov. Jeg tager det her tilbage.
Det var mit, så du slapper af.
Sådan.
Du holder mund. Vi holder forretningen kørende, okay?
Idiot…
Mens Breuil fandt Kowalskis afløser, havde vi frit spil.
Vi øgede omsætningen.
Så meget, at gutterne på markedet…
Vi burde have en Kangoo! Hvad nu?
…knapt kunne følge med.
Jeg kunne endelig forlade min mors hus og leje mit eget hus i Croix-Bonnard.
Hvor Cosmetic Valley-direktørerne bor.
Kan De lide det, hr. Sauveur? Med nye hvidevarer.
-Er alt i orden? -Alt er perfekt.
-Perfekt. -Og papirerne?
-Super. -Nyd Deres velfortjente ferie.
Du får det godt her, ikke?
Skål for Breuil.
Så med dette robotstyrede lagersystem
scanner robotter alle kasser, men ikke deres indhold?
Det er korrekt, frk. Van Stratten.
-Så nogle produkter bliver ikke overvåget. -1,1 % af lagerbeholdningen.
-Marginalt. -Marginalt?
Men 1,1 % er mange produkter med det enorme antal, vi håndterer.
Hvis vi blive i det her løb, eller, sat på spidsen,
hvis vi vil vinde løbet, skal vi flytte flere varer og hurtigere.
Okay, så jeg er den eneste her, der ser,
at 1,1% af de 4,5 millioner parfumer, vi håndterer om året,
udgør for over to millioner euro uovervåget parfume.
Eller du er den eneste, der ikke ser, vi overvåger 200 millioner euro.
Stéphane har ret. Nyskabelse er en del af virksomhedens DNA.
Det er grønt lys fra mig. Tak, alle sammen.
Tak, Patrick.
Har du styr på det, skat?
Jeg gav grønt lys til et projekt om lagerdigitalisering.
Det bør muliggøre en øget omsætning.
Men, ja…
Jeg ville spørge om noget, men jeg ventede på…
Hvad?
Jeg har altid vidst, du ikke var skabt til at overtage Breuil.
At din far pressede lidt på.
Hvad er spørgsmålet?
Forleden på Beaux Arts gav Brice Nougarolis mig en idé.
Nougarolis?
Hvad fanden lavede han der?
Han er discountsælger. Alt, hvad far hadede.
Europas største online forhandler.
-Du vil have mig online. Er det det? -Jeg mener det.
Hvad så?
Han sagde, at han ville give alt for at være i din situation,
ved roret i et stort skib, eller noget i den stil.
Jeg er ikke med. Hvad taler du om?
Jeg tror, han gerne vil købe Breuil.
Far og bedstefars firma?
Din far er død. Din bedstefar har været død længe.
Du vil sælge og så gøre hvad?
Hvad end vi vil.
Din far stod altid i vejen for dig.
Men det er slut nu. Så sælg.
Det er lige det, vi har brug for.
En ny start for os.
Mener du os tre?
Taler du om børn?
-Er alt scannet der? -Ja.
-Hej, Sauveur. -Hej.
-Alt vel? -Hvad foregår der?
Jeg har gode nyheder.
Deres job bliver overtaget af en idiotsikker scanner,
der ikke bliver træt af at se produkterne.
Men jeg bliver ikke træt.
Jeg sagde på sidste møde, at jeg ikke vil skifte.
Det er altid det samme. De klager, før De forstår.
Kowalski er på sygeorlov.
Så De får assistentjobbet.
De støtter Lablonde, der erstatter ham i lageret.
De bliver forfremmet.
Jeg vil ikke. HR advarede mig ikke engang. Skal jeg acceptere?
Det kommer fra ledelsen.
-Breuil? -Ja, Patrick.
-Skide Breuil. -Hvad sagde De?
Fransk økonomi har skabt over 100.000 arbejdspladser…
-Hvor skal du hen? -Til forbrændingen. Containeren er fuld.
Sæt dig ned.
Hvorfor?
Du er chefassistent. Affaldet er til lagerarbejderne.
Jeg får jo liggesår af at sidde på min røv.
-Jeg har ikke noget imod at hjælpe. -Men det har jeg.
-Har du hørt ordet "overenskomst"? -Ja.
Det er ikke kun din ret at sidde på røven. Det er din pligt.
Ved du, hvor mange fyre, der har kæmpet for din røv de sidste 100 år?
Så du laver ikke lort i det, okay?
-Okay. -Sæt dig!
Der er desuden et problem med rekrutteringen…
Jeg droppede mit liv for den oplæring i Paris, fordi du bad mig om det.
Du bringer mig tilbage og giver jobbet til en idiot.
Stéphane er ingen idiot.
Han har kvalifikationer. Fem år på privatsalg.com.
At arbejde med ham er noget, du kan lære af.
-Lære? -Virginie.
Det er en ledelsesbeslutning.
Vil du tale om ledelse?
Jeg stiller dig et spørgsmål, jeg fik under oplæringen.
Fokuser.
Hvem fyrer du først i dit selskab?
Den kloge, hårdtarbejdende person, den kloge, dovne person,
den hårdtarbejdende idiot eller den dovne idiot?
Idioten, der arbejder hårdt. Han gør mest skade.
Forestil dig en virksomhed,
hvor den hårdtarbejdende idiot har al magten.
Taler vi om Stéphane?
Sauveur, hvor skal du hen?
Fuck, hvordan gør de det?
I AFTEN? VIRGINIE VAN STRATTEN
PRÆMIE FOR EMBALLERING BREUIL & SØNNER
Der kommer hun med Gégé.
Din kæreste er jo plørefuld.
Du kalder hende ikke "kæreste".
Okay, er du med? Har du champagnen?
Jeg går derover.
Godaften.
De kunne ikke stå imod.
At komme her.
Er De okay?
Jeg har det fint.
-Han gav mit job til en handelsskoleelev. -En handelsskoleelev?
Jeg så det ikke komme. Jeg er så dum. Selvom jeg gjorde alt rigtigt.
Jeg tror på folk, når de giver løfter.
Men folk er ligeglade med løfter.
Og så er man et fjols. Ligesom mig.
Jeg forstår det ikke. Det er forvirrende. Hvad mener De?
Jeg sagde, at Breuil bad mig komme tilbage som chef.
-Ja, netop. -Der kan De se.
Breuil besluttede at give chefjobbet til en anden.
Ja. For hvad er Breuil? Et røvhul. Familien Breuil er svin. Alle ved…
-Nej, stop. -Jeg er bare så…
Kom. Lad os tale udenfor.
Undskyld.
Det var ikke en god første date.
Anden.
Den første var heller ikke nogen succes.
Hvad?
Vil De have hævn over Breuil?
Jeg ved ikke hvordan.
Men hvis De kunne?
Helt ærligt?
Ja.
Må jeg kysse Dem?
Hvad er forbindelsen?
At jeg er på nippet til at løbe en stor risiko for Dem.
Jeg fortalte hende alt. Spørg mig ikke hvorfor. Jeg måtte bare.
En mesters instinkt.
Vent, bare…
De stregkodelæsere, der scanner kasserne? Hvordan scanner de flaskerne?
De scanner containeren.
-Containeren? -Kasserne.
Tæller de ikke flaskerne? Dumt.
Men det er hurtigt. Det er alt, Breuil ønsker.
-Det er en palle med 27 kasser. -Hør efter.
Når vi forbereder en ordre, tager vi en hel kasse
eller plukker ting ud af en kasse øverst på pallen.
Da vi kun scanner kassen, tolererer systemet en fejlmargin.
For det ved ikke, hvor mange flasker der er.
-Den fejlmargin er på 1,1 %. -Sådan. Det er genialt.
Hvis vi snupper mindre end 1,1 % af hele lageret,
registrerer systemet ingen fejl og advarer ikke.
Og 1,1 % svarer til millioner, som bare venter på os.
To en halv millioner. Det er 50.000 flasker.
-Vi kan ikke snuppe 50.000. -Hvorfor ikke?
Halvtreds tusind flasker… Det er faktisk tyveri, søn.
Men 50.000 flasker er intet for Breuil.
De opdager os ikke. Giv mig notesblokken.
-Vi skal bare finde ti personer. Et team. -Ti? Hvordan? Jeg er din eneste ven der.
For at få folk ind i det der skal man kende dem lidt.
Scania, Virginies job er at rekruttere folk.
Ikke at rekruttere folk til at stjæle fra chefen.
Hvem vil nægte en ekstra måneds løn serveret på et sølvfad?
En ekstra løn hver måned.
Husk, at vores drøm altid var hævn over Breuil.
Med det her mister de 2,5 millioner euro.
Det ville være kriminelt ikke at tage hver eneste cent.
Okay, måske.
Vi må overbevise ti personer.
-Okay, det er godt. -Ja.
De er gode. Vi kan stole på dem.
Ham tager vi ikke. Vi tager ikke Lablonde.
-Ikke ham. -Vi er nødt til at tage ham.
Virginie lærte mig noget.
Ud af de 26 millioner arbejdere i Frankrig er 800.000 buddhister.
Det er ingenting, vel?
Ingen har hørt om buddhister.
Faktisk er der dobbelt så mange buddhister
som de 400.000 fagforeningsfolk, vi har i røven året rundt.
Så de kunne blive rigtigt irriterende.
Hvis Breuils fagforening fik den lorteidé at afholde en uges strejke,
ville vi miste endnu flere penge end Breuil selv.
Hun havde ret. Vi havde brug for Lablonde. Han var fagforeningsrepræsentant.
Konichiwa, Morimoto-san.
Konichiwa.
Som de siger i Japan: "Regnen falder hårdere på et utæt tag."
Så min forretning skulle køre som et schweizisk urværk.
Tricket var at smide en kopi af en stor ordre
i bunken af ordrer, der skulle forberedes. Sådan.
Hvis vi blev taget, kunne vi hænge det op på en lille trykfejl.
Det kan ske for enhver.
Hr. Lablonde!
Han er den fantastiske lagerchef. Jeg elsker ham!
Vi skulle have folk ved hvert skridt på pallens rejse gennem hallen.
Først fordeler Lablonde teamene til ordrehåndteringen.
Godt team!
Det her er Annie Boss, superviser.
Hun sørger for, at listen kommer i de rette hænder.
Franck Schumi, gaffeltruckens Schumacher.
Jeg timede hver af dem ti gange. Han er den hurtigste.
Han sænker de øverste paller, dem vi aldrig stjæler fra.
Sådan. Bemærk, at alt er automatiseret.
Ordreforberedelse.
Med vores venner her.
Seko-tvillingerne.
Fabrice og Fabien. Kendt for deres fleksibilitet.
Deres opgave er at tage ting fra bunden af pallen
for at udsætte opdagelsen af, at der mangler produkter på lageret.
Overvågningsteamet kan nemt se,
hvis to identiske ordrer forberedes på samme tid.
Det sker aldrig, så det vækker alarm.
Det er svært at købe vagterne.
De bliver udskiftet hver uge.
Men se lige Yasmina og Déborah.
Yasmina gennemgår listen over produkter fra A til Z.
Déborah gennemgår listen fra Z til A.
Videofyrene fatter ingenting.
Heller ikke mig. Det må betyde, at det virker.
Kan I se det A4-ark, Mickaël stikker ind mellem to kasser?
Chauffører og pakkemedarbejdere må ikke komme ind på lageret.
Sådan mærkes pallen, der skal omdirigeres efter porten.
Okay, lad os se.
Se bare.
Den vender nu. Sådan.
-Færdig. -Sådan.
Sådan. Syvogtyve kasser med 72 flasker. Det kan I regne lidt på.
-Lablonde validerer den. -Okay.
Mourad skal bare omdirigere den til den rigtige lastbil.
Jeg tager den her.
Og vores chauffør,
ham kender I allerede.
Hvis I ikke er gode til matematik,
stjal vi to paller med 1.944 flasker om ugen.
På markedet er det 388.000 spir i kontanter hver måned.
Kommer du med i aften?
Jeg er ikke god til at møde folk.
Er det ikke kernen i dit job?
Det er ikke det.
Hvad? Kan du ikke klare det?
-Pres mig ikke, Sauveur. -Hvad?
Jeg er 100 % involveret. Jeg er bare forsigtig.
-Vi ved ikke, hvor det fører hen. -Jo, vi gør.
Vi ribber Breuil Junior for to millioner.
Jeg taler ikke om det. Bagefter.
Bagefter…
Bagefter tager vi vores penge. Vi forlader byen og ser.
Du ved intet om mig.
Jeg ved nok.
Ville jeg droppe alt for en lagerarbejder?
Ja.
Ikke?
Jo.
Okay.
De venter på mig.
Hvis I tilfældigvis vil starte en forretning som min,
så er her et råd: tænk på pladsen.
Jeg kan garantere, at to paller om ugen tager meget plads.
Og en sidste ting: sørg for at holde øje med jeres team.
Husk, at den værste rige person er den, der før var fattig.
Fra første lønningsdag begyndte alle teammedlemmer med deres pis.
Og jeg mener pis på topplan.
Schumi ville have madlavningstimer med kokken på Beaux Arts.
Hej, Daniel.
En Michelin-kok koster 300 spir i timen.
Har du hørt om kryptovaluta? Milliarder, Schumi.
Dem vil jeg have!
Hvad angår Lablonde, kosmetikkens sweetheart,
var hans last hestevæddeløb.
Hvad så, Daniel? Giv mig ikke kun 200 euro-sedler denne gang. Okay?
Fjolset brændte det hele af på bookmakere,
fordi han fulgte sine fagforeningsvenners tips.
De vi ikke have dem på caféen.
Hver aften gav Mickaël runder på Pharaoh sammen med sin fætter Yoni,
som fik den fantastiske idé at dukke op hos Breuil i en splinterny Audi.
De er bare venner. De smutter om lidt.
Der var én ting, der gjorde mig skidesur.
Jeg lægger dem ikke ud.
Yasmina og Déborahs publikationer om deres shoppingtur på Avenue Montaigne.
Så jeg besluttede mig for at gøre noget og købte naboens hus.
-Der er julemanden. Jeg mangler penge. -Jeg fylder op. Øjeblik.
De kunne blære sig alt det, de ville, inden for de fire vægge.
Hvorfor køber de alt det lort?
Sikke en flok tåber.
Hver fredag betalte Scania og jeg alle.
Hvor fuldt er det skab? De idioter koster dyrt.
-Og hver fredag gik det amok. -Luk den.
Kom nu! Giv mig min!
Hvor fedt!
-Halvtreds euro! -Fordi hun er smuk.
Godt, tak.
-Begge to? -Ja.
Ikke interesseret?
To for 50 euro.
Kvalitetsparfume til en billig pris! Halvtreds euro!
Nej! For fanden, hver gang!
To for 40 euro. Okay, giv mig dem.
Skål.
Hallo?
Vi gør, hvad vi kan.
Men du presser meget. Vi kan ikke klare det.
Tirsdag, Moulins. Onsdag, Mâcon.
Torsdag, Montbéliard. Fredag, Montargis. Lørdag, Montviers.
Hvad kan vi gøre?
I har taget byerne med M. Tag byerne med N!
Vi nåede vores grænse. Men alle var ligeglade.
De tænkte kun på at feste.
Og jeg tænkte kun på én ting. At finde en måde at blive større på.
Og ved I hvad? Idéen kom sendt fra himlen.
Jesus.
Det magiske barn.
Jesus var Yasminas halvbror, og hans syndige fornøjelse var orgier.
Under sine eventyr var han blevet venner med to direktører i Bergamini-butikken,
den italienske Sephora, der var ny i Frankrig.
Kontant hver måned…
Han overtalte dem til at handle med mig.
Så vi måtte have struktur.
Det største problem, jeg havde, var opbevaring.
Når jeg har et problem, har Scania altid en fætter.
-Hvad så? -Hej.
Han var mælkeproducent og på røven.
Hvad så?
Han var træt af at jage for at få mad på bordet,
så han var glad for at leje sin lade ud.
-Nå? -Perfekt.
Ud over Scania og jeg vidste ingen, hvor lageret var. Det var bedre sådan.
Jeg brugte mine sparepenge på en lastbil til at levere til Bergamini.
Det er den billigste. Kom.
Hvor vildt!
Jeg solgte hele mit lager til Bergamini som andre lokale firmaer.
Og 20 % billigere end Breuil.
Tapie skal have sagt: "Den første million er den sværeste."
Ikke for os, må jeg sige.
Drik!
Det virkelige Frankrig med skattefrit overarbejde, det var os.
Jeg mener, hvem ville ønske, det skulle få en ende?
Béa?
Béa.
Hvad?
-Vi har et stort problem. -Hvad er der galt?
Efter at have underskrevet aftalen med Nougarolis…
Jeg ringede til dig.
-Det er mig. -Hvad så?
De er lige gået.
Er den fuldt underskrevet?
Bare et par formaliteter. Regnskabsrevision, lageropgørelse.
Salget afsluttes om en måned.
Og? Det gik jo godt. Hvad skete der bagefter?
På vej ud hørte jeg en høj lyd fra lageret.
Hvilken lyd?
En metalplade faldt af taget for et par måneder siden.
Ja, du nævnte, der var lækager.
Lækager i lageret.
Så med alt det vand ville han se på det.
Og han fandt dem.
-Han åbnede 20 tilfældige kasser. -Alle tomme.
Hvorfor ringede du ikke til politiet?
Fordi jeg lige havde underskrevet en bindende aftale med Nougarolis.
Hvis han hører om alt det her, før jeg finder de varer,
er vi på røven.
Ved du, hvad det betyder?
Efter lageropgørelsen kan jeg købe Breuil til halv pris.
Tomme hylder sælger meget mindre end fulde hylder.
Hvad siger De?
Jeg skaffer mig et job hos Breuil som resocialiserende forbryder.
Det tiltrækker bøllerne. Jeg identificerer og infiltrerer tyvene.
Jeg rapporterer om de manglende varer. Det er ikke så kompliceret.
Storartet.
De afslører ikke Deres kilde? Som De vil.
Men måske fik De nogle interessante detaljer?
Det kunne spare os tid med henblik på Deres deadline.
Der er noget, jeg har tænkt over.
For et par uger siden kom Patrick vred hjem,
fordi en ansat havde taget hans parkeringsplads.
Den stakkels mand var uskyldig.
Jeg fjernede "Reserveret"-skiltet, da Armand døde.
-To minutter. Jeg henter ham. -Ja…
"To minutter…" Hellere et minut.
Det mærkelige var, at det var en ung lagerarbejder med en luksusbil.
En Audi TT.
Undskyld, chef. Der er ikke noget skilt, så jeg…
-Den skulle nødigt blive ridset. -Ja ja.
En Audi TT.
Det er meget nyttigt.
Hvis vi er hurtige, kan det klares på under en uge.
Lige, hvad jeg gerne ville høre.
Fra nu af skal De kalde mig Ange.
-Alt vel? -Okay.
-Hvad spiser du? -Hvor har du været? Du ligner lort.
Daniel har ledt efter dig.
Hører du efter?
Du kan ikke bare dukke op til frokost her hver dag.
Daniel fyrer dig. Hører du, Yoni?
Fuck Daniel.
Nå?
Hallo. Du ødelægger det for os alle.
På grund af dig kunne vi ikke få det ud i dag.
Vi får kun halvdelen af pengene på fredag. Hvad er din undskyldning?
Jeg er forelsket.
-Jeg går, eller jeg slår ham. -Slap nu af.
Er du idiot?
Hvad er din fars problem? Han går mig på nerverne.
-Hørte du lige dig selv? -Den er otte.
Otte? Det er middag.
Har vi skiftet til sommertid?
-Hvem er pigen? -Garderobepigen.
-På Pharaoh? -Ja.
-Er det ikke udsmiderens pige? -Ikke mellem tre og fem.
-Han smadrer dig. -Jeg kan klare mig selv.
Det vil jeg godt se.
-Men hun er lækker. -Tal ikke sådan om min pige.
-Dit svin! -Bruce!
-Det var ikke mig! -Stop!
-Hov, hvad laver du? -Bruce, slip ham!
Din lort! Røvhul!
-Dræb mig ikke. -Stop!
-Hov! Slip mig! -Stop!
-Stop! Jeg beder dig! Bruce! -Lad mig gå, røvhul!
Fuck. Hvad laver den eksfange her?
Hallo!
Hvad laver du?
-Jeg ved det ikke, chef. Jeg skulle… -…ingenting. Gå hen til Lablonde.
Han flytter dig. Gør færdig her.
Hvad sker der? Din fætter har svigtet igen.
Det er alvorligt. Han er på hospitalet.
-To måneders sygeorlov. -Nej. Hvad gjorde I?
Vi var på Pharaoh. Han fik tæsk af en fyr.
Laver du sjov? Ved du hvad, der er på spil?
-Det ved jeg. Undskyld, men… -Luk!
Vi har en palle, der skal ud. Hvordan vil du klare det alene?
-Det ved jeg ikke. -Nå, men…
Yoni kan blive i sengen.
-Han er fyret. Sig det til ham. -Daniel…
Hallo!
Undskyld. Må jeg tale med dig et øjeblik?
Altså… Hvad var du i fængsel for?
-Pansret køretøj. -Ja?
Okay. Var du bevæbnet?
-Det er nemmere end med de bare næver. -Ja.
Skød du?
-AK47. Det er nok bare at vise den. -Okay.
Hvor mange år fik du?
Otte. Prøveløsladt efter fire.
Stak du nogen?
-God opførsel. -Okay.
Okay. Vil du tjene 500 euro?
-Glem det. Jeg er ikke interesseret. -Ingen risiko. Det er helt rent.
Du har dine 500 spir klokken 14. Det er fint.
Er du interesseret?
Se Mickaël derovre ved indpakningen. Han forklarer.
Var det din løsning?
-Hyre en eksfange? -Du kunne have spurgt os.
Så længe han gør det, er det fint. Gør han jobbet, Mickaël?
Han gør det.
Fint, men hvad hvis han sladrer til sin tilsynsværge?
-Sin hvad? -Tilsynsværge.
Politiet. Hvad hvis han stikker os?
Okay, han er faktisk involveret nu. Han har mere at tabe, end vi har.
Han risikerer at ryge tilbage i fængsel. Han er sikker.
Det er så fint, men hvordan vil du betale ham?
Han får Yonis andel. Derefter ser vi.
Det er forkert.
Forkert? Stod du ikke inde for din nevø?
Betaler du ham lige så meget som os? Tæller anciennitet ikke?
Du ser for meget TV. Din hjerne er helt stegt.
Er det her måske forhandlingsbordet til et fagforeningsmøde?
Hør lige her. Den eksfange er en risiko for os alle.
-Ja. -Ja.
-Vi stemmer. Jeg stemmer imod. -Også mig.
Der er en misforståelse. Vi stemmer ikke.
Okay? Du teamer ham op med Mickaël, og det er det.
Gem dit spyt til din kone.
Det, jeg nu fortæller Dem, er meget følsomt.
Jeg har fundet ud af, vi bliver bestjålet.
-Her? -Varer. Masser af dem.
Det sker nok, mens vi taler.
Nej. Vi har områdets bedste sikkerhedssystem.
Uden tvivl.
Derfor må det være en af vores ansatte. Og ingen kender dem bedre end Dem.
De skal analysere personaledatabasen for mistænkelige profiler.
-Inklusive gamle ansatte. -Selvfølgelig.
Jeg lover, at hvis vi kommer igennem det sammen,
så glemmer jeg Dem ikke næste gang.
-Ordret? -Ja. Han ved alt.
Han bad dig undersøge det. Det er ikke det samme.
Ordkløveri. Han giver ikke slip.
Vil Breuil Junior ikke give slip?
Du griner, men jeg ser ham hver dag.
-Ja. -Hvad siger jeg til ham?
Det kan jo ikke spores.
Hver palle går gennem den normale arbejdsgang.
Så hvis der på et tidspunkt er en fejl,
er det en duplikeret ordre, og det er alt.
En fejl. Du skal bare rationalisere det.
-Rationalisere? -Ja.
Men jeg står i en lortesituation! Forstår du det?
Er du ikke overdramatisk?
Det er et spørgsmål om tid, før han ved det hele.
Vi var heldige at få en advarsel. Hvad med at geare ned?
Ikke endnu.
Det, jeg fandt ud af i går, er stort. Meget stort.
Giv mig navne og adresser.
Jeg har et godt spor, men jeg behøver mere tid til en fuld rapport.
Sagde vi ikke under en uge?
Jeg har ikke fundet varerne endnu.
Vi skal nok finde dem, men det er ikke et lille team.
Det er dit problem. Mit er at få det, jeg betaler for.
Jeg kan ikke leve af mit honorar, men jeg kan af bonussen.
Aftalen er 5.000 om ugen. Det med bonussen er en dårlig joke.
Vi kan bare droppe det.
Er det sådan, du vil lege? Med mig?
Du er ikke så klog, som jeg troede.
Siger du, at folk stjæler? At optællingen vil bekræfte det?
Det er nok til at smadre Breuil. Jeg behøver ikke din rapport.
Ved du, hvad vi gør? Vi dropper det.
Jeg ordner det med min kontakt. Vi er færdige.
Er vi det?
-Ja, det er vi. -Okay.
Jeg er ikke med.
De ville handle hurtigt. Nu udsætter De salget i seks måneder?
De skal fyre personale, når De fusionerer os med Nougarolis.
Folk har arbejdet for os meget længe.
Jeg vil finde nye jobs til så mange som muligt.
En opgave mindre til Dem.
Fyringer er altid svære.
Kender De den her?
Hvem ville De fyre først?
-Den kloge, hårdtarbejdende fyr… -Den hårdtarbejdende idiot.
Jeg behøver seks måneder.
Espresso?
Siden jeg var barn, har jeg været følsom over for folks energi.
Det er en slags gave, jeg har.
Jeg ser megen lidelse i Dem. For mange følelser.
De bør befri Dem selv så hurtigt som muligt.
Så vi ændrer ikke aftalen.
KP2M vil foretage lageroptællingen sidst på måneden,
og vi lukker handlen som aftalt.
Breuil flipper ud. Han øger sikkerheden.
Du taler ikke om andet.
Det er klart. Der kommer ti vagter i næste uge.
Vi tilpasser os. Hvad er problemet?
Er du dum? Breuil ved, hvor meget der bliver stjålet.
Hvis én sladrer, ryger I alle i fængsel.
-Sagde du "I"? -Hvad mener du?
Hvorfor sagde du ikke "vi"? Har du indgået en aftale med Breuil?
Stop det der.
Advar de andre.
De flipper ud over ingenting. Det er min forretning.
-Din forretning? -Ja.
Det er ikke en forretning.
Du er en lille tyv, der stjæler meget.
Jeg vil ikke være palleskubber for Breuil igen.
Det er min vej ud. For dig er det lidt sjov…
Sjov? Du aner ikke, hvad jeg har måttet gøre.
Jeg stopper her. Det burde du også gøre.
Hvis det ikke var for mig, solgte du stadig parfume på markedet.
-Du burde høre på mig. -Hvad skylder jeg dig? Sig mig lige det.
Du har ret. Du skylder mig intet. Vi skylder ikke hinanden noget.
Det her siger noget om den slags person, du er.
Du er så desperat efter at passe ind, at du lader dig begrænse.
Du glemmer, hvad der tæller her i livet.
Hvad da? Penge?
Nej, god stil.
Den skide idiot.
-Hallo? -Hr. Breuil?
Jeg ved, hvem der stjæler fra Dem.
Hr. Breuil? Er De der stadig?
Ja.
Jeg ved som sagt, hvem der stjæler fra Dem.
Jeg ved, at mange varer er forsvundet.
Jeg ved også, at det bringer salget af Deres forretning i fare.
Jeg kan hjælpe Dem.
-Det er mit job. -Jeg har brug de varer.
Jeg er nødt til at finde mine varer og få dem tilbage.
Jeg arbejder på det.
Jeg kan få Dem ud af denne situation, hvis De er villig til at betale.
Betal 50.000 på forhånd og 50.000, når jeg afleverer rapporten.
Det er billigt i forhold til, hvad der står på spil.
Hr. Breuil?
Jeg hørte Dem.
Det er vigtigt, De ikke taler med nogen om det.
Hvem skulle jeg tale med?
ÅBN DEN MODTAGNE FIL
Jeg beklager, hr. Breuil.
Hør godt efter, hvad jeg siger nu.
UNDSKYLD, RING TIL MIG. VIRGINIE?
Hallo?
Breuil ved det.
-Hvad? -Er det en joke, Daniel?
-Hvordan er det muligt? -Umuligt.
Det gode er, at han ikke ved, det er os.
Men jeg håber, I har lagt lidt til side, for kilden er tør.
-Nej. -Nej.
Jeg har en løsning til jer, men det betyder større risiko.
Hvad mener du?
Lablonde, kan du bekræfte,
at vi har 38 tons til Sephora i Rivoli i weekenden?
Nej, jeg ved ikke…
-Ja eller nej? -Jeg har ikke kalenderen!
Okay. Jeg har forberedt ordren til mors dag.
To af lastbilerne er fuldt lastet op med 40.000 enheder hver.
Jeg foreslår, at vi får dem til at forsvinde.
Hvad?
-Hvad? -Det er ægte tyveri.
Jeg er med!
Hvad hvis de sporer det tilbage til os?
De vil ikke spore det, for lastbilen bliver udsat for røveri,
et professionelt et.
Hvad? Hvem gør det? For…
Vi gør det.
-Du er gal. -Vent.
En lastbil er bare en stor varevogn, ikke?
Din specialitet, Ange.
Vi gemmer de 80.000 enheder på vores lager og sælger dem.
De er 2,5 millioner værd.
Og vi deler alt lige.
Vi har to dage.
Hvem er med?
-Får vi en afstemning nu? -Hold nu kæft.
Nå, 200.000…
-Ned! -Skyd ikke!
-Jeg vil ikke dø! -Hold kæft!
-Nej! Javel. -Nej!
Frem med hænderne. Og hold nu kæft!
-Hold mund! -Stop. Vent.
-Smid aldrig dit våben. -Men hvordan får jeg den…?
Læg aldrig dit våben ned, så er du død!
Er det klart?
Må jeg prøve?
Hvad? Dig?
Seriøst?
-Ansigtet ned! -Er du skør?
-Hænderne på ryggen! -Av!
-Det er en øvelse. -På ryggen! Hold kæft!
Røvhul. Hold kæft!
Sådan. Sådan skal det gøres!
Hun fiksede kabelbinderne og pegede pistolen mod Mourad.
-Okay! Godt gået. -Godt gået, Boss!
-Vil du prøve lastbilen igen? -Nej tak.
Bare én ting, venner…
Husk, at den anden chauffør ikke ved noget. Okay?
Ligesom tankstationspersonalet i Lionville. Okay?
Vi skal være troværdige. De bliver jo vidner.
Det er planlagt til fredag aften. Tankstationen i Lionville.
-Godt. -Varerne må være i nærheden.
Udmærket.
Tak, Jacques-Yves. Godnat.
I lige måde.
Sephora Rivoli.
-Kaffe? -Okay.
Okay, det er Mourad.
Afsted!
Hallo!
De er på vej.
Smid den, for fanden!
-Jeg sværger, jeg har ikke gjort noget! -Ned!
Ud!
-Ud! -Fart på!
Ud!
Hold kæft! Giv mig dine hænder!
-Skyd ikke! Jeg har børn! -Hold din kæft!
Døren!
Kom så!
Afsted!
Hvor er Ange?
-Var han ikke sammen med dig? -Glem det! Afsted! Til stenbruddet!
-Har De fundet varerne? -Næsten.
-Hvor er De? -I en af Deres lastbiler.
Men min pris har ændret sig. Jeg tager for mange risici.
Ingen betaling uden bevis.
Tre til, og vi er klar.
-Holder tiden? -Vi må afsted.
Det er trist at efterlade to nye lastbiler.
-Find dig en kvinde, brormand. -Hvad er forbindelsen?
-Fuck. -Hvad er der galt?
-Jeg kommer ikke igennem til Boss. -De er ved stenbruddet.
De ringer fra vejen.
BESKED KUNNE IKKE SENDES
Pis!
Hvor er den feje hund?
Dumme svin! Han brugte pindsvinetunnellen.
-Den feje hund! -Fuck! Se!
Fuck.
Fandens.
Svinet bad Breuil om 200.000 euro for at stikke os.
Mandag morgen kl. kvart i otte,
kæmmet til højre, med skildpaddebriller og Hermès-slips,
ankom Nougarolis' revisor.
Okay. Skal vi begynde?
Étienne, opsummering.
I tråd med KP2M's protokoller
krydstjekkede vi data fra firmaets software
med den fysiske lagerbeholdning.
Dette blev udført ved at tage prøver fra 320 kasser.
Okay. Hvad gav det os til sidst?
Vi fik…
Modsat Nougarolis er jeg født i Chartres.
Og modsat ham lærte jeg det fra fødslen.
Lageroptællingen bekræfter de mængder, der er angivet af sælgeren
ved underskrift af aftalen.
-Intet mangler? -Det er marginalt.
En Breuil vinder altid.
Brice.
Vil I vide, hvordan lille Patrick reddede pelsen?
Husker I den aften?
-Hej? -Sauveur.
Vi må mødes. Katedralen. Nu.
TIL ARMAND BREUIL FRA CHARTRES I TAKNEMMELIGHED
Ved du, at vi gik i skole sammen?
-På Jean Moulin. -Det siger mig ikke noget.
Jeg kan godt huske dig.
Hvad vil De?
Jeg har købt information om dit team.
Jeg har jeres navne. Billeder af dit hus.
Med de hundredtusindvis af euro i kontanter,
som du giver mig tilbage.
Hvorfor ringede De ikke til politiet?
Fordi jeg sælger.
Hvornår?
Vi har underskrevet. Det er problemet.
Der mangler for meget parfume til, at revisionen kan gå igennem.
Jeg vil have alle de produkter, du stjal, tilbage til mit lager.
Med det samme.
Det bliver svært. Jeg har solgt det hele.
Jeg ønskede at undgå det her.
Her er lille Patricks plan B.
For at undgå fængslet
skulle jeg fylde to lastbiler med varer svarende til det stjålne.
Jeg stjal dem, og forsikringen dækkede dem.
Så kom de stjålne kasser tilbage på lageret.
Revisorerne opdagede intet,
og Nougarolis, som troede, han kunne betale Breuil halvdelen,
måtte betale fuld pris.
Det eller politiet.
Bortset fra, at i denne historie gjorde vi alt lortearbejdet. Som sædvanlig.
Og for mig virker det ikke længere. Så her er min plan.
Se denne kunstner.
Vent, historien er ikke klar.
Jeg udfører røveriet.
Men kun hvis du fortæller mig alt. Det hele.
Min kone.
Hun fik mig til at sælge. Og sælge til Nougarolis.
De er…
…tætte.
Okay.
Så du vil gerne skade dem.
Okay.
Jeg udfører røveriet, men det, jeg stjæler, er mit.
Du forstår det ikke, Sauveur.
Alle mine produkter kommer tilbage til mig.
Slap af, mand.
Forestil dig,
at folk opdagede, at de produkter, Breuil laver for Colin Brown,
ikke indeholder parfume.
Hvad så?
Det ville være en stor skandale.
Breuil & Sønner har ikke råd til den slags tilbageslag.
Mere end et tilbageslag.
Alle vores kunder ville opsige deres distributionskontrakter.
Det ville ødelægge os.
Os? Altså Nougarolis?
-Hvad er det her? -Det er vand.
Nougarolis.
Hør på mig.
Vi udfører røveriet. Så saboterer vi parfumerne.
Det vil ske sådan her.
Dagen efter røveriet får jeg alle stjålne varer
ud til folk i sektoren.
De sælger dem hurtigt gennem det sorte marked.
Se det fjols.
-Du tager dig af forsikringen. -De er professionelle.
Spil smart. De skal tro på dig.
De må være fra Paris.
Hvis de starter op med parfume, har vi et problem.
Bare rolig. Vi har en solid sag.
Tak. Jeg stoler på Dem.
Og så mødes vi på Breuil for at lave vores egen Gold-opskrift.
Du har tusindvis af tomme flasker, der venter på at blive fyldt op.
Jeg har det perfekte team til at gennemføre denne gigantiske plan.
Uden dem ville det være umuligt at pakke alt i kasser og på paller
på én nat.
Kom så, venner!
Når vi har fyldt dit lager med tusindvis af liter vand,
kan Nougarolis rigtig komme på vandkur.
En sidste ting, så vi er helt enige om alt.
Du skaffer mig det svin, der stak mig.
-Ja. -Jeg fik din besked. Hvor er han?
Han var bagi en lastbil på vej til din lade.
Vi er der ikke mere. Jeg tager tilbage.
Se lige den skiderik. Kom så.
Pis!
SAUVEUR STARTER OP I COSMETIC VALLEY
Fik du den lavet?
-Jeg syntes, jeg skyldte ham det. -Det er sandt.
Jeg kom for at sige farvel.
Nå. Rejser du?
Det var på tide.
Hvad med dig?
Jeg skal ikke nogen steder nu.
Har du set rapporten om vandskandalen i parfumeverdenen?
Nu da Nougarolis er ude af billedet,
opkøber vi ham gennem Sauveur & Sønner.
Jeg har et møde med Jacques-Yves for at diskutere distribution.
Så giver jeg mit tilbud.
-Hvad med mit forslag? -Hvad? Om at investere?
Jeg sagde jo, at jeg ikke vil have dine penge.
Brug dem selv.
Der var noget, jeg lovede ikke at sige.
Hele idéen om røveriet, forsikringen. Det var ikke min idé.
Hvis var det?
En engel, der passer på dig, Daniel. En blond engel.
Nå?
Er det god stil?
Tekster af: Else Katrine Nielsen