Downloaded from YTS.MX
"MENN ER FØDT FRI OG LIK I LOVEN.
Official YIFY movies site: YTS.MX
SÅ ER DE PÅ EGEN HÅND."
Hei?
Hva?
Har du lurt på hvorfor reggaesanger begynner med trommeslag?
Tuller du? Vil du snakke om det nå?
Vil du ikke vite det?
Fyr løs hvis du må si det.
De skal være lyden av kanonene som bringer ned Babylons vegger.
Hva er Babylon?
Babylon er en by nedråtnet av kapitalisme og korrupsjon.
Ro ned, kapitalister, jeg tar hånd om dem.
Hva gjør han?
Se på den kødden. Kom igjen.
Faen!
DUFTEN AV SUKSESS
BREUIL & SONS NUMMER ÉN I CHARTRES
Jeg heter Daniel Sauveur.
Jeg ble født i Chartres. Midt-Frankrike.
I ingenmannsland.
Moren min hadde én drøm: å ha utsikt over katedralen.
Pappa ga henne det før han dro, selv om det lå langt unna.
Breuil-familien tok det også.
De er den rikeste familien i byen.
Fra far til sønn.
Det finnes en Breuil i byen din også. Som knuser deg med hælen sin.
De idiotene mener det ikke engang.
Jeg lærte at det finnes ingen valg hvis man vil ha fin utsikt.
Du må jobbe for å komme til toppen. Særlig for å toppe Breuil.
Så jeg begynte å våke over dem for å forstå hvordan de kom seg dit.
-Vet du hva? -Hei.
Det er ikke noe å forstå.
-Tenker på dere. -Takk.
Noen blir født med det, andre ikke. Sånn er det.
Din mor venter på deg.
I Chartres er Breuil & Sons først, og alle andre langt under.
Hver onsdag spiste Breuil Senior her med sønnen Patrick.
Den lille der.
Han vet det nok ikke, men vi gikk på samme barneskole.
-To kaffe til bord fire. -Jeg har bare to hender!
Dette er Onk.
Jeg har nøklene.
Min fars bestevenn. Han så til oss etter at han døde.
-Sett gutten? -Nei.
Jeg tilbrakte hver onsdag med ham her på Beaux Arts,
restauranten med Michelin-stjerne.
-Jeg ba deg bli på kjøkkenet. -Se, Onk.
Se på kvinnen ved bord 25.
Mrs. Breuil?
Hun har etterlatt den vesken to onsdager på rad.
-Og så? -Jeg har en plan.
Mrs. Breuil! Du glemte vesken din, madam.
Takk, det er snilt. Vær så god.
Mor.
Her.
Du får det inn tidlig når du er fra Chartres.
Breuil vinner alltid.
Det var en tid da folk oppkalte barna sine etter favorittmerkene sine.
Sånn endte bestevennen min med navnet Scania.
Som lastebilene.
Han hatet også Breuil-familien..
Faren hans var lastebilsjåføren deres, så han fikk aldri se ham.
Da jeg mistet faren min begynte noen medelever å kalle meg "løsunge".
Og Scania ga dem en lærepenge hver gang.
Så jeg deler alt med ham. Femti-femti.
Vi ses.
Vi lovte å aldri jobbe for Breuil-familien når vi ble eldre, som fedrene våre.
Vi startet vår egen bedrift. Det var ikke dumt, det virket.
Greit?
Bortsett fra at her fører alle veier til…
Breuil & Sons-køddene.
Vi endte opp med å jobbe for Breuil-familien.
Altfor mye.
Over 90% av omsetningen kommer fra oss.
Økonomisk avhengighet. Beklager, jeg lager ikke reglene.
Hei, gi meg den!
Økonomisk avhengighet er når du gjør for mye forretninger med én klient.
-Det er visst ikke bra. -Slipp!
Stopp.
Stikk av!
Siden vi ikke hadde andre klienter og skyldte banken penger
så var vi ferdige.
Vi hadde ikke noe valg.
Scania måtte bli en Breuil-sjåfør.
Jeg holdt ut tre måneder til, men man trenger mat på bordet.
Røykepausen er over. Gi meg den.
Der er han.
Er det han?
Daniel Sauveur.
-Spar formaliteten. Kall meg "sjef". -Sjef.
Har du forklart hvordan ting fungerer?
Hvordan ting fungerer?
Jeg har frie tøyler for hvem jeg tar inn og ut.
Jeg gir deg en korttidskontrakt på seks måneder.
Etter det betaler Breuil Senior deg 10% i kompensasjon, 900 spenn.
Kun 900 spenn uten noe utbytte?
Det er loven, men ikke bli begeistret. Du gir meg den bonusen i kontanter.
-Halvparten nå, resten etter kontrakten. -Hva?
Ellers sparker jeg deg i prøveperioden. Betal, så beholder jeg deg.
Halvparten på slutten, resten i starten.
-Men jeg har ikke 450 spenn akkurat nå. -Kompisen din skulle ta seg av det.
Takk.
-Hvorfor gir du penger til den tufsen? -Så du har en jobb.
Og slik tok Breuil-familien meg etter å ha tatt over hele byen.
De lokale ser på å jobbe her som en prestisje.
De tror de gjør noe eksklusivt.
Den globale distribusjonen av parisisk luksus.
Kvintessensen til den franske psyken.
Givenchy, Dior, Saint Laurent.
Hele sulamitten. Du skjønner greia.
De luksusmerkene sender parfymen sin til Breuil i kuber,
og vi legger dem i flasker, bokser, pappesker og paller.
Så leveres det til store klienter verden rundt.
Jeg begynte med kvalitetskontroll for Colin Brown, et amerikansk luksusmerke.
Dere vet de svart-hvitt reklamene med folka i jeans.
Jeg har sett alt sammen.
CB Gold, så klart.
CB X-treme, da techno ble spilt på dansegulvet.
CB Green for miljøvennlig publikum.
Jeg så til og med CB Red, for da karer ville lukte godt å trene.
Tror dere jeg tuller? Det er sant.
Unnskyld meg?
Hva skjer her?
Gamlingen falt død om.
Breuil?
Hvis det var én Breuil mindre i verden, så støtter jeg den.
Men ikke glem. Breuil-familien vinner alltid.
Da Patrick var på min alder ble han sjef uten å ha gjort noe for å fortjene det.
Fremtiden hans var kartlagt, mens jeg ikke hadde en.
Men det var da alt forandret seg for meg.
Hallo. Béatrice Breuil, Patricks kone.
En gave for å feire at han tok over som sjef for selskapet.
En Bois d'Argent-parfyme.
-Hallo. -Hei.
-En gave fra familien vår. -Takk.
Hva med deg, Daniel?
Hvordan går det med parfymene? Er sønnen bedre enn faren?
Vet ikke helt.
De slenger virkelig alt på deg.
Ja. De sliter oss ut.
Gjett hva moren din og jeg hørte på nyhetene i går kveld?
Et par liter parfymekonsentrat kan gå til samme pris som en kilo gull.
Faen. Til den prisen bør du lukte godt.
Litt vann med en slags dum blomstsaft… 30 000 spenn.
De synes de er så fancy.
DIN SALGSPRIS
INTERESSERT I COLIN BROWN!
Scania, jeg har fulgt med på dem i dagevis.
Det er bare én gang boksene ikke slår på alarmen.
-Det er mye penger å tjene. -Nok tullprat.
Jeg solgte én flaske og tjente 50 euro på ett sekund.
Hvorfor gå glipp av en sånn gullgruve? Hva har vi å tape? Bli med.
Hva gjør du med Kowalski?
Den polakken er den som slipper oss inn i hønsegården.
-Jeg tar meg av ham. -Du stresser meg.
Jeg kaster perler for svin med deg.
God aften, Patrick.
Jacques-Yves. Jeg er glad du kunne komme. Han hadde blitt rørt.
Du burde være stolt. Armand ga alt til slutten.
Takk.
Det står ikke mellom oss, nå som vi vil se mer av hverandre.
-Hvordan da? -Jeg kommer innom mer.
For å sjekke at produktene våre fortsatt får samme behandling.
Jeg vil introdusere deg for Béatrice.
Béa.
Min kone, Béatrice. Jacques-Yves Rousseau fra Colin Brown.
-Hyggelig å treffe deg. -Min glede.
-Og… -Brice Nougarolis, Parfums VIP.
Ja, lavprisforetaket på nett. Vi vet hvem dere er.
Sjef! En av polakkene dine kjørte over en av Fenwick-eskene mine.
-Polakk? -Ja.
Vent litt.
-"En av polakkene mine"? -Ja.
Vet du hva, Sauveur?
Fra nå av er det ikke polakkene mine som tømmer søpla.
Det blir deg, min lille franske hjelper.
Du kan begynne nå. Bli kvitt dette.
Som David Douillet ville sagt er dumhet som judo.
Kødd.
Du må bruke motstanderens styrke.
-Sauveur? -Ja.
Han er en kødd, sjef.
Hallo. Jeg skal til forbrenningsovnen.
-Stig på. -Takk.
Ta kontoransatte, for eksempel.
De tar med seg penner hjem så barna har noe å tegne med.
Dere har vel ikke problem med det?
Scania og jeg jobber med parfyme, og vi har ikke barn.
Samme greie.
Vi tjente 10 000 spenn hver på seks måneder.
Jeg kunne hjelpe onkel og mamma. Og Scania kjøpte meg en Rorolove-klokke.
Nyter du livet?
Hei! Hei!
Dra til helvete.
Kan jeg spandere en drink?
Hei! Et par mojitoer!
-To? Greit. -Takk.
Jeg er stamkunde her.
Hvorfor har jeg aldri sett det vakre ansiktet før?
-Jeg flyttet nettopp tilbake til Chartres. -Jaså?
Folk pleier å flytte bort.
Hva fikk deg tilbake?
-Jobb. -Parfyme?
Som alle.
-Som meg. -Å, ja?
-Ja. -For hvem?
For hvem? For meg selv… Jeg har en nyetablert forretning.
Jeg selger rabatterte luksusmerker. Hvem vet det hva fremtiden bringer?
Veksten er bra for nå. Eksponentiell, kan man si.
I begynnelsen var vi mer interessert i B2B-lisensiering,
med ønske om å begynne med B2C, så vi hoppet rett til USA med en gang.
Så tenkte vi, på mellomlang sikt, hvorfor ikke oversvømme metaversen,
rett på internettet, i de uvesentlige sekundære universene.
Så nå prøver vi å…
Man må ta en pause også. Vi skal ha noen fester med venner.
For å lette på trykket.
Fordi jeg og vennen min har tatt tre millioner.
Han er en passe dårlig danser,
men har kjøpt seg en fin liten kåk til 1,5 millioner på Opalkysten.
Han betalte fullpris sånn uten videre.
Og vi er en hel gjeng i inkubatoren.
Som moderne "golden boys" uten våpen.
Vi sa til oss selv: "Vi blir nok gærne."
Det er risikoen, så vi bør ikke… Hva synes du?
-Hva synes du? -Om?
Hva med å spise middag på Beaux Arts? Mandag klokken 20:00?
Nei.
-08.30? -Takk.
Senere?
Hei!
Amigo, er det en Rorolove? La meg se.
Moren min ga den til meg i bursdagen min.
-Få den, ellers fyker du. -Nei.
Kontrakten din kan fornyes. Du er sent ute med pengene mine.
Jeg betaler i morgen.
Jeg gjør ikke kreditt.
Her. Perfekt.
Jeg ville ikke ha satt noen andre på søpla.
Søppel passer deg.
Kom igjen.
Drittsekk.
FORFALSKET PRODUKTER
Hva?
BRUKERE HAR RAPPORTERT SALG AV FORFALSKET PRODUKTER
Jævler.
Daniel?
Faen.
Daniel?
Ja.
-Kom ned! -Ja!
Løytnant Fayard, nasjonalpolitiet. Vi ble innkalt av tollvesenet.
Tollen?
Det må være en feil. Jeg har aldri krysset en grense.
Jeg tror dere må ha feil adresse.
Har du en datamaskin?
Nei.
Hva jobber du som?
Jeg jobber som montør for Breuil.
Breuil?
Det betyr ingenting. Hele byen jobber med parfyme, så…
Hvem nevnte parfyme?
Du spurte om jeg jobbet for Breuil. Vi lager parfyme, så jeg sa "parfyme".
Sier lebonplan.fr deg noe?
Er det derfor dere… Så det er veldig… Så Breuil Junior tok over selskapet.
Hans kone ga en flaske til alle de ansatte.
Og siden jeg ikke bruker den duften,
tenkte jeg å selge den på nettet.
Så jeg solgte den for 50 euro.
Jeg fortalte vennene mine om det.
Så alle ville at jeg skulle selge deres.
Men det var midlertidig. Jeg planla ikke å ha en bedrift.
Det var kanskje derfor dere så flere salg.
-På nett? -På nett, ja.
Uten datamaskin?
Uten… Ja, jeg fikk låne en for det.
-Vi har aldri hatt en. -Ja.
Det ville vært nyttig å få en til å kjøpe ting.
Å lange falske varer gir deg fem år.
Og en bot på 375 000 euro.
Jeg skal oppføre meg.
Jeg kan ikke ringe. Politiet avlytter telefonen min.
-Hva snakker du om? -De ransaket huset.
-De vet om internettgreia. Det er over. -Hva gjør jeg med de 200 flaskene jeg har?
Jeg vet ikke. Jeg finner ut av det.
Vi må tjene penger. Jeg må flytte fra mamma.
-Jeg vil ikke involvere henne i vårt rot. -Det er Kowalski.
Gå.
Stig på.
Du står ikke på kalenderen min, Mr. Sauveur.
Vet du hva jeg heter? Så du etter det?
-Jeg er sjef for personalet. -Virkelig? Ja.
-Kom og sett deg. -Ja, takk.
Rart vi ikke har møtt hverandre i gangene før.
Så hvor jobbet du før?
Hos Breuil på kontoret i Paris.
Så forfremmet Mr. Breuil meg til daglig leder.
DL, ja.
-Gratulerer. -Takk.
-Ble du med noen andre til slutt? -La oss ikke diskutere det.
-Nei. Noe annet? -Nei. Jeg kom for å rette opp ting.
Trengs ikke.
Bare for å fortelle deg at hele Internett-greia…
Jeg hadde drukket, så jeg snakket tullball.
Jeg har ikke en datamaskin, så det er…
Det ga ingen mening. Det var latterlig. Jeg ville be om unnskyldning.
Å drikke får folk til å overdrive.
-Ser du… -Ikke egentlig.
Jeg har et møte snart. Du har ordnet opp i ting, så det er alt.
Vi får en mulighet til å diskutere din personlige utvikling.
Greit, madam.
Bare en siste liten ting. Står fortsatt den middagen?
Nei.
-Nei? -Nei.
-Jeg holder personlig liv utenfor jobben. -Er det fordi jeg er lagerarbeider?
Det sa jeg aldri.
Det er bare litt sårende. Men man blir vant til det.
-Jeg henter deg klokken 20:00. -Hva gjør du?
-Spis middag med meg. -Er du gal?
-Et raskt måltid, hva kan det skade? -Vi får se, men ikke her.
-Vi får se? -Ut.
-"Vi får se" betyr "vi får se." -Dra.
Du spiste dem ikke sist. De lå igjen i kjøleskapet.
Hallo.
Mine damer og herrer, alle Apple-produkter!
iPhone, iPad, alle de beste Apple-pakkene, skaff dem her!
Vi har luksusklokker og briller, sir!
Tretti euro. Det er ikke dyrt. Høy kvalitet.
Det er fransk. Et luksusprodukt.
Skaff den nyeste iPhonen her!
-Du får den for 350 euro, min venn. -Er den ekte?
-Den koster 350 euro. -Jeg har bare 300.
Gi meg 300. Det går fint.
Ha en fin dag. Det er ikke dyrt!
Sir, dette er ekte vare.
Alle Apple-produktene!
-Jeg går til bilen. -iPad! iPhone!
Få dem her! Sir, ser du noe du liker?
-Prøver du å svindle oss? -Ikke tennene!
-Hvem er du, din lille jævel? -Stopp!
-Si ifra når det er gått 30. -Si når jeg skal telle!
Rasshølet slipper unna!
Stopp! Jeg har 200 parfymer verdt 100 euro!
Selg dem for 50 så tjener dere 5 000 på en helg!
Skal jeg tro deg?
Det er luksusvarer! Colin Brown, kom igjen!
-Hvorfor sa du ikke det? -Vi kunne snakket om det ved boden?
-Jeg våget ikke. -Kom igjen. For noe tull.
Sånn jeg erstattet internettet med Titou og Raoul.
Du må innrømme at det er ikke noe som slår å kjøpe lokalt.
Ja.
-La oss si 50% i slutten av hver måned. -Det er første gang vi gjør noe sånt.
-Første gang. -Ja.
Dere tar 15 enheter ti ganger i uka.
600 enheter per måned til 60 euro stykket.
Så min andel er 18 000.
Vi selger ikke for 60 euro per enhet.
Du er en skikkelig drittsekk.
Ikke sant?
Hva gjør du?
I morgen.
Faen, i morgen.
Ikke bekymre deg.
-Hvem er dette? -Det er oss.
Han kommer ut for pengene.
Kom inn. Ikke ute.
Jeg trodde ikke tapere som dere var typen til å spare.
-Rasshøl. -Kom her!
Vent litt! Daniel!
Slapp av! Stopp!
Fanken, den er knekt.
-Jeg får dere i fengsel. -Hold kjeft.
Scanias fetter jobber for trygden.
Han elsket korttidsavtalen din. Ring ham.
-Ja. -Vi forklarer alt til ham.
Du skal si at det ikke er riktig.
-Her. -Jeg skjønner.
-Skjønner du? -Ja.
Her er seks måneders uføretrygd. Jeg tar denne tilbake.
Den var min. Ikke krangle.
Sånn.
Klapp igjen brødsaksa. Vi fortsetter forretningene.
Fy…
Vi hadde et åpent spillefelt i den tiden Breuil erstattet Kowalski.
Vi økte tallene våre så mye at karene mine på markedet…
Skaff deg en Kangoo! Hva er dette?
…slet med å holde følge.
Jeg fikk endelig flytte ut fra min mor
og leide en enebolig i Croix-Bonnard.
Der Cosmetic Valley-sjefene bor.
Liker du det, Mr. Sauveur? Det er nye hvitevarer.
-Er alt i orden? -Alt er perfekt.
-Perfekt. -Er filen i orden?
-Flott. -Nyt din velfortjente ferie.
Du er komfortabel her, ikke sant?
Til Breuil.
Med dette robotstyrte inventarsystemet,
skanner roboter alle eskene, men ikke innholdet?
Det stemmer, Ms. Van Stratten.
-Noen av produktene blir ikke overvåket. -1,1% av hele lageret.
-Marginalt. -Marginalt?
1,1% er mange produkter med de enorme mengdene vi håndterer.
Hvis vi vil fortsette i løpet, eller la oss bli sprø,
hvis vi vil vinne dette løpet så må vi flytte mer produkter, raskere.
Så jeg er den eneste her som ser at
1,1% av de 4,5 millioner parfymene vi håndterer i året
er mer enn 2 millioner euro som ikke er overvåket.
Eller du er den eneste som ikke ser at vi overvåker 200 millioner euro.
Stéphane har rett. Innovering har alltid vært en del av selskapets DNA.
Det er et grønt lys fra meg. Takk, alle sammen.
Takk, Patrick.
Har du funnet deg til rette?
Jeg ga grønt lys til å digitalisere varelageret.
Det burde la oss vokse.
Men…
Jeg vil spørre deg om noe, men jeg ventet på…
Hva da?
Jeg har alltid visst at du ikke var skapt for å ta over Breuil.
At faren din presset deg litt.
Hva er spørsmålet ditt?
Forleden på Beaux Arts la Bruce Nougarolis en idé i hodet mitt.
Nougarolis?
Hva gjorde han der?
Han selger rabattert parfyme. Alt pappa hatet.
Den største nettbutikken i Europa.
-Du vil at jeg skal gå på nett? -Jeg er seriøs.
Og så hva?
Han sa at han ville gi alt for å være i dine sko,
ved roret på et stort cruiseskip.
Jeg følger ikke. Hva handler dette om?
Jeg tror Nougarolis vil kjøpt Breuil.
Pappas og bestefars selskap?
Din far er død. Din bestefar enda lenger siden.
Vil du selge og så gjøre hva?
Hva enn vi vil.
Faren din sto alltid i veien for planene dine.
Men det er over nå. Så selg.
Det er dette vi trenger.
En ny start.
Mener du oss tre?
Snakker du om barn?
-Er alt kopiert der? -Ja.
-Hei, Sauveur. -Hei.
-Står til? -Hva skjer her?
Jeg har gode nyheter.
Jobben din blir tatt over av en idiotsikker skanner
som ikke blir lei av å se på produktene.
Jeg blir tilfredsstilt.
Jeg sa det på møtet. Jeg vil ikke bytte stilling.
Dere klager alltid før dere forstår.
Kowalski er ufør. Så du får assistentrollen.
Du hjelper Lablonde som erstatter ham i lagerstyringen.
Du blir forfremmet.
-Jeg vil ikke det. Er dette obligatorisk? -Det ble avtalt av ledelsen.
-Breuil? -Ja, Patrick.
-Jævla Breuil. -Hva sa du?
Den franske økonomien har skapt over 100 000 arbeidsplasser.
-Hvor skal du? -Til forbrenningsovnen. Søpla er full.
Sett deg.
Hvorfor det?
Du er assistenten. Lagerarbeiderne tar seg av søpla.
Jeg venter ikke på et liggesår.
-Jeg har ikke noe imot å hjelpe. -Vel, jeg har det.
-Kjenner du til tariffavtaler? -Ja.
Det er ikke bare din rett til å sitte på ræva, men din plikt.
Vet du hvor mange som har vært i kontakt med politiet på grunn av deg?
Ikke ødelegg ting for oss.
-Ok. -Sett deg!
…det er også et problem med å frykte å rekruttere…
Jeg forlot livet mitt for å dra til Paris for trening som du ba om.
Ta tar meg tilbake og gir jobben du lovet meg til en idiot.
Stéphane er ikke en idiot.
Han har kvalifikasjoner. Fem år på private-sales.com.
Du kan øke ferdighetene dine ved å jobbe med ham.
-Øke ferdighetene mine? -Virginie.
Det er en ledelsesavgjørelse.
Vil du snakke om ledelsen?
Jeg skal stille deg et spørsmål jeg fikk under treningen.
Fokuser.
Hvem sparker du først i ditt selskap?
Den smarte som jobber hardt, den smarte som ikke gjør det,
idioten som jobber hardt, eller som ikke gjør det?
Det er idioten som jobber hardt. Han gjør mest skade.
Se for deg at i dette selskapet så er idioten personen med all makt.
Snakker vi om Stéphane?
Sauveur, hvor skal du?
Hvordan gjør de det?
I KVELD?
FORPAKNING-PRISEN
Det er henne, med Gégé.
-Kjæresten din er møkkings. -Ikke si det når du kommer bort.
Skjønner du? Har du champagne?
Jeg går bort.
God aften.
Du kunne ikke motstå.
Å komme hit.
Står til?
Bra.
-Han valgte en fra handelshøyskolen. -Fra handelshøyskole?
Jeg så det ikke komme. Jeg er så dum. Selv om jeg gjorde alt riktig.
Jeg tror på folk når de lover ting. Men folk bryr seg ikke om løfter.
Og så er man selv idioten. Som meg.
Jeg forstår ikke helt. Det er forvirrende. Hva er poenget ditt?
Jeg sa at Breuil fikk meg tilbake for å bli daglig leder.
-Ja. -Det er det.
Vel, Breuil bestemte seg for å gi den rollen til noen andre.
Fordi hva er Breuil? En drittsekk. Breuil-familien er noen drittsekker.
-Nei. -Jeg er så…
La oss snakke utenfor.
Beklager.
Det var ikke en bra første date.
Andre.
Den første gikk heller ikke så bra.
Hva?
Vil du hevne deg på Breuil-familien?
Jeg vet ikke hvordan.
Men hvis du kunne?
Ærlig talt?
Ja.
Kan jeg kysse deg?
Og sammenhengen er?
Sammenhengen er at jeg tar en stor risiko for deg.
Jeg fortalte henne alt. Ikke spør hvorfor. Jeg bare måtte.
En mesters instinkt.
Vent… De strekkodeleserne som skanner boksene?
-Hvordan skanner de flaskene inni dem? -Robotene skanner beholderen.
-Hva er beholderen? -Eskene.
Teller de ikke flaskene? Så dumt.
Dumt, men raskt. Det er alt Breuil bryr seg om.
-Dette er en pall med 27 esker. -Hør nå.
Når vi gjør klar en ordre tar vi enten en hel eske,
eller så plukker vi ting ut av en boks øverst på pallen.
Siden vi bare skanner boksen, tolererer systemet en feilmargin.
Den vet ikke hvor mange flasker det er. Feilmarginen er 1,1%.
Hør på dette. Det er genialt.
Hvis vi tar mindre enn 1,1% av hele lageret,
vil ikke systemet registrere en feil eller sende en advarsel.
Og 1,1% er millioner som venter på å tas.
2,5 millioner. Det er 50 000 flasker.
-Vi kan ikke ta 50 000 flasker. -Hvorfor ikke?
50 000 flasker… Det er faktisk tyveri.
50 000 flasker er ingenting for Breuil. Vi blir ikke tatt. Gi meg notatblokken.
-Vi må finne ti personer. Bygge et team. -Ti personer? Jeg er din eneste venn.
For å få folk inn i dette må du kjenne dem litt.
Scania, Virginies jobb er å rekruttere folk.
Men hun rekrutterer ikke folk til å stjele fra sjefen.
Ville mange nektet en ekstra månedslønn servert på et sølvfat?
En ekstra lønn hver måned.
Husk at drømmen vår var å få Breuils til å betale.
Med dette vil de tape 2,5 millioner euro.
Det er kriminelt å ikke ta dem for hvert eneste øre.
Ok, kanskje.
Vi må overbevise ti personer.
-Det er bra. -Ja.
De er gode. Vi kan stole på dem.
Vi tar ikke med Lablonde.
-Aldri i livet. -Vi må ta ham med.
Virginie lærte meg noe.
Av de 26 millioner arbeiderne i Frankrike er 800 000 buddhister.
Det er ingenting. Ingen har hørt om buddhister.
Det er faktisk dobbelt så mange av dem
enn de 400 000 fagforeningsarbeiderne som plager oss hele året.
Som sier hvor irriterende de kan være.
Hvis Breuil-fagforeningen fikk en dårlig idé om en ukes streik,
ville vi mistet enda mer spenn enn Breuil.
Hun hadde rett. Vi trengte Lablonde. Han representerte fagforeningen i Breuil.
Konichiwa, Morimoto-san.
Konichiwa.
Som de sier i Japan: "Regn faller hardt på et utett tak."
Så forretningen min måtte gå som en klokke.
Trikset var å legge en kopi av en stor ordre
blant ordrene som skulle forberedes. Den der.
Hvis vi ble tatt, kan det skyldes en liten trykkfeil. Det kan skje alle.
Mr. Lablonde!
Dette er den fantastiske lagersjefen. Jeg elsker ham!
Vi måtte ha karer på hvert steg av pallen som ble behandlet.
Først bestemmer Lablonde hvilket team som forbereder hvilken ordre.
Flott team!
Det er Annie Boss, inspektør.
Hun sørger for at listen kommer i rette hender.
Franck Schumi, gaffeltruckens Schumacher.
Jeg timet hver av dem ti ganger. Han er raskest.
Han senker de øverste pallene, de vi aldri tar av.
Der ser dere hvordan alt er automatisert.
Ordreforbedring.
Med vennene våre.
Seko-tvillingene.
Fabrice og Fabien. Kjent for sin fleksibilitet.
Jobben deres er å ta ting fra bunnen av pallen for å utsette
oppdagelsen av manglende produkter.
Det er lett for overvåkningsteamet å se om to like store ordrer utarbeides samtidig.
Det skjer aldri, så alarmen går av.
Det er vanskelig å kjøpe sikkerhetsvaktene.
Et privat selskap bytter dem hver uke.
Men se på Yasmina og Déborah.
Yasmina går nedover listen over produkter fra A til Z.
Déborah går oppover listen fra Z til A. De som overvåker skjønner det ikke.
Ikke jeg heller. Det betyr at det fungerer.
Ser du arket som Mickaël sklir mellom to esker der?
Lastebilsjåfører og havnearbeidere er ikke tillatt på lageret.
Vi bruker et tegn til å følge pallen som må avledes etter porten.
Ok, la oss se.
Se her.
Den kommer til å snu nå. Der.
-Ferdig. -Sånn ja.
Der er den. 27 esker med 72 flasker. Dere kan regne det ut selv.
-Lablonde bekrefter forsendelsen. -Ok.
Mourad, havnearbeideren vår, må bare sende den til riktig lastebil.
Jeg tar denne.
Og sjåføren vår
kjenner dere allerede.
Om du ikke er et matte-geni,
så tok vi to paller med 1 944 flasker i uka.
På markedet er det 388 000 spenn i kontanter hver måned.
Vil du komme innom i kveld?
Jeg er ikke flink til å møte folk.
Er ikke det essensen av jobben din?
Det er ikke det samme.
Takler du det ikke?
-Ikke press, Sauveur. -Hva?
Jeg er like mye med som deg. Jeg er bare forsiktig.
-Vi vet ikke hvor alt dette fører. -Det gjør vi.
-Vi tar to millioner fra Breuil Junior. -Jeg snakker ikke om det. Etter.
Etter…
Etter det så tar vi pengene, forlater byen og tar det som det kommer.
Du vet ingenting om meg.
Jeg vet nok.
Tror du jeg ville etterlatt alt for en lagerarbeider?
Ja.
Nei?
Jo.
Ok.
De venter på meg.
Hvis du tilfeldigvis vil starte en bedrift som meg,
her er et tips: husk på lagringsplass.
Jeg kan garantere at to paller i uka tar mye plass.
Og en siste ting: hold øye med teamet ditt.
Ikke glem. Den verste rike personen er den som var fattig før.
Fra første lønningsdag åpnet alle på teamet en flod av svada.
Og jeg mener stort.
Schumi ville ha matlagingstimer med en kokk hos Beaux Arts.
Hei, Daniel.
En kokk med Michelin-stjerne tar 3 000 i timen.
Har du hørt om kryptovaluta? Det er milliarder.
Må ta de drittsekkene.
Når det gjelder Lablonde, kosmetikkens pinko,
var svakheten hans hesteveddeløp.
Går det bra? Ikke gi meg alle 200-sedlene denne gangen. Ok?
Den tullingen kasta bort alle pengene på veddeløp etter anbefaling av venner.
De liker det ikke på kaféen.
Og hver kveld kjøpte Mickaël runder på Faraoen med sin kjære fetter Yoni,
som hadde den gode ideen om å dukke opp på Breuil med en ny Audi.
De er venner. De drar om fem minutter.
Det var én ting som gjorde meg sint.
Jeg legger dem ikke ut.
Yasmina og Déborahs stories om shoppingrunden på Avenue Montaigne.
Jeg bestemte meg for å ta kontroll og kjøpe naboens hus.
-Her er julenissen. Jeg trenger spenn. -Jeg fyller på snart.
De kunne kaste bort så mye de ville, ingenting forlot stedet.
Hvorfor kjøper de alt dette dritet?
En gjeng tullinger.
Hver fredag betalte Scania og jeg alle.
Så hvor full er den greia? De idiotene koster meg mye.
-Og hver fredag blir det bråk. -Lukk den.
Kom igjen! Gi meg min!
Dette er flott!
-Femti euro! -Fordi hun er nydelig.
Bra, takk.
-Begge? -Ja.
Ikke interessert. Begge for 50 euro.
Kvalitetsparfyme til en billig penge! Femti euro!
Nei! Pokker, hver gang!
To for 40 euro. Ok, gi den til meg.
Skål.
Hallo?
Vi gjør det vi kan.
Men du presser for mye. Vi takler det ikke.
Tirsdag, Moulins. På onsdag, Mâcon.
Torsdag, Montbéliard. Fredag, Montargis. Lørdag, Montviers.
Hva gjør vi?
Det er byene som begynner med M. Nå er det byene som begynner med N!
Vi var nær grensen. Men det plaget ingen. De brydde seg bare om fredagskvelden sin.
Jeg tenkte bare én ting. Å finne en måte å bli større og større på.
Vet dere hva? Den ble gitt til meg.
Jesus.
Det magiske barnet.
Jesus var Yasminas halvbror, og hans guilty pleasure var orgier.
På eventyrene hans ble han venner med to direktører i Bergamini-butikken,
den italienske Sephora som nettopp kom til Frankrike.
Kontant, hver måned.
Han fikk dem til å gjøre forretninger med meg.
Så vi måtte ha struktur.
Det første problemet var lagringsplass.
Når jeg har problemer har Scania en fetter.
-Står til? -Hei.
Han var meieribonde og raka fant.
Går det bra?
Han var lei av å spise det han jaktet selv
så han hoppet på sjansen til å leie ut låven sin.
-Så? -Perfekt.
Kun jeg og Scania visste hvor lageret lå. Det er best sånn.
Vi trengte en egen lastebil til Bergamini, så jeg ødela sparegrisen min.
Den er billigst. Kom.
Hold kjeft!
Jeg solgte hele lageret mitt til Bergamini som alle andre lokale selskap.
20% billigere enn Breuil.
Tapie sa visst: "Den første millionen er den vanskeligste."
La meg si dere, ikke for oss.
Drikk!
Det ekte Frankrike med skattefri overtid, det var oss.
Hvem vil at noe slikt skal ta slutt?
Béa?
Béa.
Hva?
-Vi har et stort problem. -Hva er galt?
Etter jeg signerte intensjonsavtalen med Nougarolis…
…så ringte jeg deg, sant?
-Det er meg. -Så?
De dro akkurat.
Er alt signert?
Bare formaliteter. Regnskapsrevisjon, lagerbeholdning av revisorene.
Salget er over en måned.
Og? Det gikk bra. Hva skjedde etter det?
Da jeg dro hørte jeg en høy lyd fra lageret.
Hva slags lyd?
En metallplate datt av taket for noen måneder siden.
Ja, du nevnte lekkasjer.
Lekkasjer på lageret.
Så med alt vannet ville han ta en titt.
Og han fant dem.
-Han åpnet 20 esker tilfeldig. -Alt er tomt.
Hvorfor ringte du ikke politiet med en gang?
Vel, Béa… Fordi jeg nettopp signerte en bindende avtale med Nougarolis.
Hvis han hører om alt dette før jeg finner den savnede
er det over for oss.
Vet du hva det betyr?
Etter lagerbeholdningen kan jeg kjøpe Breuil til halv pris.
Tomme hyller selges til mindre enn fulle hyller, selv parfyme.
Hva sier dere?
Jeg fikk meg en jobb i Breuil som en eks-forbryter tilbake på jobbmarkedet.
Det tiltrekker kjeltringer. Jeg identifiserer tyvene, infiltrerer dem.
Rapporterer den savnede bestanden. Ikke så komplisert.
Flott.
Vil du ikke avsløre kilden din? Greit.
Men ga de deg noen detaljer som kan ha tiltrukket deg?
Med tanke på fristen din kan det spare oss tid.
Det er noe, nå som jeg tenker på det. Noen uker siden kom Patrick opprørt hjem
fordi en ansatt tok parkeringsplassen hans.
Det var ikke stakkarens feil.
Jeg tok ned "Reservert for Armand Breuil"-skiltet da han døde.
-To minutter. Jeg henter ham. -Vel…
"To minutter…" Du mener ett minutt.
Det merkelige er at det var en ung lagerarbeider med en luksusbil.
En Audi, tror jeg.
Beklager, sjef. Det var ingen skilt, så jeg…
-Jeg ville ikke skramme den. -Ja.
En Audi TT.
Det er mer enn nok.
Vi burde få dette gjort på under en uke.
Det var det jeg ville høre.
Fra nå av, kall meg Ange.
-Går det bra? Ja. -Greit?
-Hva spiser du? -Hvor har du vært seende sånn ut?
Daniel har lett etter deg. Hører du på meg?
Du kan ikke bare dukke opp her ved lunsjtid hver dag.
Daniel erstatter deg. Hører du, Yoni?
-Daniel kan dra til helvete. -Ja?
Hei. Du kødder til oss alle.
Vi fikk den ikke ut i dag på grunn av deg.
Vi får bare halve pengene på fredag. Hva er unnskyldningen din?
Jeg er forelsket.
-Jeg drar, ellers slår jeg ham. -Det er ikke så farlig.
Er du dum, eller?
Hva er greia med faren din? Han irriterer meg.
-Hørte du hva du sa til ham? -Klokken er 08:00.
Åtte? Den er 12:00.
Har klokkene stilt seg?
-Hvem er jenta? -Jenta fra klesrommet.
-På Faraoen? -Ja.
-Er ikke det dørvaktens jente? -Ikke mellom tre og fem om natta.
-Han vil banke deg opp. -Jeg klarer meg.
Jeg vil gjerne se det.
-Hun er digg. -Ikke snakk om jenta mi. Det er alvorlig.
FARAOEN
-Din jævel! -Bruce!
-Det var ikke meg! -Stopp!
-Hei, hva gjør du? -Bruce, slipp ham!
Din drittsekk! Rasshøl!
-Ikke drep meg! -Stopp!
-Hei! Slipp meg! -Stopp!
-Jeg ber deg! Bruce! -La meg gå, drittsekk!
Faen. Hva gjør den eks-forbryteren her?
Hei!
Hva gjør du?
-Jeg vet ikke, sjef. Jeg ble bedt om å… -Du ble ikke bedt om noe. Gå til Lablonde.
Han flytter deg. Bli ferdig her.
Hvor er fetteren din? Han har ikke møtt opp på to uker.
Det er alvorlig. Han er på sykehuset.
-To måneder ufør. -Du tuller. Hva gjorde dere?
Vi dro på Faraoen. Han ble banket opp av en fyr.
Kødder dere med meg? Vet du hva som står på spill?
-Ja. Beklager, men… -Hold kjeft.
Vi har en pall å få ut. Hvordan skal du klare det selv?
-Jeg vet ikke. -Ja, vel…
Be Yoni holde seg i senga.
-Han har sparken. Si det til ham. -Daniel…
Hei!
Unnskyld meg. Kan jeg snakke litt med deg?
Hvorfor var du i fengsel?
-Pansret kjøretøy. -Pansret kjøretøy?
Ok. Var du bevæpnet?
-Det er lettere enn å bruke hendene. -Ja.
Skjøt du?
-AK47. Den må bare synes. -Greit.
Hvor mange år fikk du?
Åtte. Fire på prøvetid.
Tysta du?
-God oppførsel. -Ok.
Ok. Lyst til å tjene 500 euro?
-Jeg er ikke interessert. -Jeg mener det, null risiko. Veldig trygt.
Du får 500 dollar klokka 14.00 .
Er du interessert?
Gå til Mickaël der borte, ved innpakningen. Han forklarer.
Var det din beste idé?
-Ansette en eks-forbryter. -Du kunne diskutert det med oss.
Så lenge han gjør jobben, går det bra. Gjør han jobben, Mickaël?
Han gjør det bra.
Greit, men hva om han prøver å se bra ut og sier ifra?
-Til hvem? -Tilsynsbetjenten hans.
Hva om han tyster på oss?
Han er faktisk involvert nå. Han har mer å tape enn oss.
Blir det problemer, sendes han tilbake i fengsel. Ingen risiko for oss.
Det er fint, men hvordan skal du betale ham?
Han får Yonis andel. Etter det får vi se.
-Det er ikke greit. -Hadde du ikke ansvaret for nevøen din?
Betaler du ham like mye som oss? Ansiennitet teller ikke?
Du ser for mye på nyhetene. Det smelter hjernen din.
Tror dere dette forhandlingsbordet er på et arbeidsmøte?
Den eks-forbryteren er en risiko som involverer alle.
-Det er sant. -Ja.
-Jeg syns vi skal stemme. Jeg stemmer mot. -Samme.
Det er en misforståelse. Ingen stemming.
Så planlegg ham med Mickaël, og det er det.
Spar spyttet til kona di.
Det jeg skal si er ekstremt alvorlig.
Jeg fant ut at vi blir ranet.
-Her? -Produkter. Mange.
Det skjer nok mens vi snakker.
Vi har det beste sikkerhetssystemet.
Det er ingen tvil.
Det må være en av våre ansatte. Og ingen kjenner dem bedre enn deg.
Jeg vil at du skal analysere databasen for å finne mistenkte profiler.
-Selv gamle ansatte. -Selvsagt.
Jeg lover at hvis vi løser dette sammen, så glemmer jeg deg ikke denne gangen.
-I et nøtteskall? -Han vet alt.
Han ba deg finne det ut. Det er ikke det samme.
-Semantikk. Han lar det ikke gå. -Vil ikke Breuil Junior la det gå?
Du ler, men jeg ser ham hver dag.
-Ja. -Hva skal jeg si til ham?
Du vet det ikke kan spores. Hver pall går gjennom normal arbeidsflyt.
Så hvis det er en feil, er det en ordre som ble kopiert, og det er det.
En feil. Du må bare rasjonalisere det.
-Rasjonalisere? -Ja.
Men vi er i trøbbel med Breuil! Forstår du det?
Det var litt overdramatisk?
Det er et tidsspørsmål før han finner ut av alt.
Vi er heldige nok til å ha et forsprang. Burde vi ikke roe ned?
Ikke ennå.
Det jeg fant ut i går er stort. Veldig stort.
Gi meg navn og adresser.
Jeg har en god ledetråd, men jeg trenger mer tid før en full rapport.
Sa vi ikke under en uke?
Jeg har ikke funnet lageret ennå.
Jeg sier ikke at vi ikke klarer det, men det er ikke et lite team.
Det er ditt problem. Mitt er å få verdi ut av pengene mine.
Mr. Nougarolis, jeg lever ikke på lønningen min, men bonusen jeg får.
Regnskapet er på 5000 i uka. Den bonus-greia er ikke morsom.
Vi kan stoppe hvis du vil.
Vil du spille slik? Med meg?
Du er ikke en så smart blodhund.
Sier du at folk stjeler? At revisjonen vil bekrefte det?
Det er nok til å la Breuil blø. Jeg trenger ikke rapporten din.
Vet du hva? La oss kalle det en dag.
Jeg fikser det med kontakten min. Vi er ferdige.
-Er det sånn det er? -Ja, sånn er det.
Ok.
Jeg henger ikke med. Du ville gå fort. Nå vil du utsette salget i seks måneder?
Dere kommer til å kaste ut staben når Breuil & Sons slås sammen med Nougarolis.
De har jobbet for oss i all tid.
Jeg vil finne nye jobber til så mange som mulig.
Én jobb mindre til deg.
Nedkutting er alltid kjedelig.
Kan du den?
Hvem ville du sparket først?
-Den smarte fyren som jobber… -Idioten som jobber hardt.
Jeg trenger seks måneder.
Espresso?
Siden jeg var liten har jeg bemerket folks energi.
Det er en slags gave jeg fikk.
Jeg ser mye lidelse i deg. For mye følelser.
Du må frigjøre deg fra det så fort som mulig.
Så vi endrer ikke avtalen.
KP2M tar lagerbeholdningen innen månedsskiftet,
og vi avslutter salget som avtalt.
Breuil friker ut. Han øker sikkerheten.
Det er alt du snakker om.
Selvsagt. Det kommer ti sikkerhetsvakter neste uke.
Vi tilpasser oss. Hva er greia?
Er du dum? Breuil vet hvor mye som ble stjålet.
Hvis noen tyster så blir dere fengslet.
-Sa du "dere"? -Hva mener du?
Hvorfor sa du ikke "vi"? Har du inngått en avtale med Breuil?
Stopp!
Si det til dem.
De friker ut over ingenting. Hold dem utenfor forretningen min.
-Din forretning? -Ja.
Du gjør ikke forretninger, Daniel. Du er en liten tyv som stjeler mye.
Jeg går ikke tilbake til å være en palldytter for Breuil.
Det er min vei ut. Kanskje du synes det er gøy…
Du aner ikke hva jeg måtte gjøre for å komme hit.
For meg er det lett. Den stopper her. Du bør gjøre det samme.
Var det ikke for meg, ville du fortsatt solgt et par parfymer på markedet.
-Du må lytte. -Si meg hva jeg skylder deg.
Du har rett. Du skylder meg ingenting. Vi skylder ikke hverandre noe.
Det at du slutter sånn sier noe om den typen du er.
Du er så desperat etter å passe inn at forretningsfolka dine har begrenset deg.
Du har glemt hva som betyr noe i livet.
Hva da? Penger?
Nei, stil.
Den jævla idioten.
-Hallo? -Mr. Breuil?
Jeg vet hvem som stjeler fra deg.
Mr. Breuil? Er du der fortsatt?
Ja.
Som sagt, jeg vet hvem som stjeler fra deg.
Jeg vet at du har mistet mye.
Jeg vet også hvordan det kan sette salget av bedriften i fare.
Jeg kan hjelpe deg.
-Det er jobben min. -Jeg trenger bestanden.
Jeg må finne bestanden og legge det tilbake.
Jeg jobber med det. Jeg kan få deg ut av dette hvis du er villig til å betale.
Betal 50 000 på forhånd, 50 000 når jeg leverer rapporten.
Det er ikke mye i forhold til det som står på spill.
Mr. Breuil?
Jeg hørte deg.
Det er viktig at du ikke snakker om dette.
Hvem skal jeg snakke med?
ÅPNE MOTTATT FIL
Beklager, Mr. Breuil.
Jeg vil at du skal høre godt etter på det jeg skal si nå.
JEG BEKLAGER, RING MEG TILBAKE VIRGINIE?
Hallo?
Breuil vet det.
-Hva? -Er dette en spøk, Daniel?
-Hvordan er det mulig? -Faen heller.
Det positive er at han ikke vet at det er oss.
Men jeg håper dere har satt litt til side, for kilden er tørr.
-Nei. -Nei.
Jeg har en løsning til dere, men det betyr å gå større.
Hva skal det bety?
Lablonde, kan du bekrefte at vi har 38 tonn til Sephora Paris Rivoli i helgen?
Nei, jeg vet ikke…
-Ja eller nei? -Jeg har ikke kalenderen!
Greit. Jeg forberedte ordrene til morsdag.
To av lastebilene er lastet opp. 40 000 enheter hver.
Jeg foreslår at vi får dem til å forsvinne.
Hva?
-Hva? -Det er tyveri.
-Jeg er med! -Hva om de sporer det tilbake til oss?
De sporer det ikke,
for de vil tro at lastebilene ble holdt av et team av profesjonelle.
Hvem skal gjøre det? Fordi…
Vi.
-Du er gal. -Vent litt.
En lastebil er bare en stor varebil.
Din spesialitet, Ange.
De 80 000 enhetene blir lagret før de blir solgt.
Det er verdt 2,5 millioner.
Og vi deler det likt.
Vi har to dager på oss. Hvem er med?
-Nå får vi en avstemning? -Hold kjeft.
Vel, 200 000…
-Ned! -Ikke skyt!
-Jeg vil ikke dø! -Hold munn!
Nei! Ja, sir.
Nei!
Gi meg hendene dine. Jeg sa hold kjeft!
-Hold kjeft! -Stopp! Vent litt.
-Aldri legg ned våpenet. -Hvordan får jeg den på?
Ikke legg ned våpenet, ellers er du død!
-Er det klart? -Kan jeg prøve?
Hva? Du?
Sier du det?
-Ned med deg! -Er du sint?
-Hendene bak ryggen. -Det gjør vondt.
-Det er en øvelse. -Bak ryggen! Hold kjeft!
Rasshøl. Hold kjeft!
Sånn. Sånn skal det gjøres!
Hun holdt glidelåsen, og hun holdt pistolen på Mourad.
-Ok! Bra jobbet. -Godt gjort, sjef!
-Vil du prøve lastebilen igjen? -Det går bra.
Bare én ting…
Husk at den andre sjåføren ikke er med på det.
Det samme gjelder bensinstasjonen på Lionville.
Jeg vil at vi skal være troverdige. De blir til slutt vitner.
Det skjer på fredag kveld. Total-bensinstasjonen i Lionville.
-Bra. -Bestanden din må være nær.
Veldig bra.
Takk, Jacques-Yves. God kveld.
I like så.
Sephora Rivoli.
-Kaffe? -Ok.
Det er Mourad.
Kom igjen!
Hei!
De har startet.
Slipp den, for pokker!
-Jeg sverger på at jeg ikke gjorde noe! -Ned!
Kom deg ut!
-Kom deg ut! -Kom igjen!
Kom deg ut!
Hold kjeft! Gi meg hendene!
-Ikke skyt! Jeg har barn! -Hold kjeft!
Døren!
Kom igjen!
Hvor er Ange?
-Jeg trodde han var med deg. -Glem det! Til steinbruddet!
-Funnet bestanden min? -Nei, men jeg er nær.
-Hvor er du? -I en av lastebilene dine.
Men prisen har endret seg. Jeg tar for mange sjanser.
Ingen lønn uten bevis.
Tre til så er vi ferdige.
-Er vi i rute? -Vi burde dra.
Det er trist å legge igjen to nye lastebiler.
-Finn deg en kvinne. -Hva er sammenhengen?
-Knull. -Hva er galt?
-Jeg når ikke Sjefen. -De må være i steinbruddet.
De ringer oss fra veien.
IKKE LEVERT
Faen!
Hvor er den lømmelen?
Han kom seg gjennom røret.
-Lømmelen. -Faen! Se!
Faen.
Pokker.
Jævelen ba Breuil om 200 000 euro for å overlevere oss.
Mandag klokken 07:45.
med håret gredd til høyre, skilpaddeskall-briller og Hermès-slips,
kom Nougarolis revisorer.
Skal vi begynne?
Étienne, oppsummering.
I tråd med KP2M-protokoller kryssjekket vi dataene i selskapets programvare
med den fysiske lagerbeholdningen.
Dette ble utført ved å ta prøver fra 320 esker.
Hva ga det oss til slutt?
Vi får…
I motsetning til Nougarolis ble jeg født i Chartres.
Og jeg lærte dette da jeg ble født.
Lageret bekrefter mengdene deklarert av selgeren
ved signering av intensjonsavtalen.
-Ingenting mangler? -Marginalt, sir.
Breuil-familien vinner alltid.
Brice.
Vil dere vite hvor lite Patrick reddet skinnet sitt?
Husker dere den kvelden?
-Hallo? -Sauveur.
Vi må møtes. Katedralen. Nå.
TIL ARMAND BREUIL FRA DEN TAKKNEMLIGE BYEN, CHARTRES
Vet du at vi gikk på skole sammen?
-På Jean Moulin. -Ringer ingen bjeller.
Jeg husker deg godt.
Hva vil du?
Jeg kjøpte informasjon fra teamet ditt.
Jeg har navnene dine. Bilder av huset ditt.
Med hundretusenvis av euro i kontanter
som du skal gi tilbake.
Hvorfor ringte du ikke politiet?
Fordi jeg selger.
Når?
Vi har allerede signert. Det er problemet.
Det mangler for mye parfyme til at revisjonen kan gå som den må.
Jeg vil at alle produktene du stjal legges tilbake på lageret mitt.
Umiddelbart.
Det blir vanskelig. Jeg solgte alt.
Jeg ville helst unngått dette.
Her er lille Patricks plan B.
For å unngå fengsel
måtte jeg fylle to lastebiler med samme mengde som den manglende bestanden.
Jeg stjal dem, som dere vet, forsikringen dekket det.
Vi erstattet de stjålne boksene i inventaret.
Revisorene merker ikke noe, og Nougarolis, som trodde han skulle betale halvparten,
måtte betale full pris.
Det er det eller politiet.
Bortsett fra at vi i denne historien gjorde alt arbeidet og tjente ingenting.
Og det funker ikke for meg lenger. Så la oss følge min plan i stedet.
Beundre kunstneren.
Historien din er ikke sikker.
Jeg gjør ranet ditt. Men bare hvis du forteller meg alt. Ikke skjul noe.
Min kone.
Hun fikk meg til å selge. Og til å selge til Nougarolis.
De er…
…nære.
Ok.
Så du vil skade dem.
Ok.
Jeg gjør ranet, men det jeg stjeler er mitt.
Du skjønner det ikke, Sauveur.
Alle produktene mine kommer tilbake til meg.
Ro deg ned.
Se for deg…
hvis folk innså at produktene til Breuil for Colin Brown ikke inneholder parfyme.
Hva ville skje? En stor skandale.
Vi er enige om at Breuil & Sons ikke har råd til et sånt tilbakeslag.
Det ville vært mer enn et tilbakeslag.
Alle våre kunder ville sagt opp distribusjonskontraktene.
Det vil gjøre slutt på oss.
Oss? Mener du Nougarolis?
-Hva er dette? -Det er vann.
Nougarolis.
Hør på meg, sjef.
Vi utfører ranet. Så saboterer vi parfymen.
Det er slik det vil skje.
Dagen etter ranet skal jeg laste alt tyvegodset inn i profesjonell sektor.
De selger det raskt gjennom svartemarkedet.
Se på den kødden.
Du skal sørge for å få forsikringen på plass. De er proffer.
Spill det smart. De må tro deg.
De må være fra Paris-forstedene.
Begynner de med parfyme nå er det over og ut for oss.
Vi har en solid sak. Det blir godkjent.
Takk. Jeg regner med deg.
Etter det møtes vi på Breuil for å lage vår egen oppskrift av Gold.
Du har tusenvis av tomme flasker som venter på å bli fylt av maskinene.
Jeg har et perfekt team for å gjennomføre denne gigantiske planen.
Uten dem ville det vært umulig å pakke alt i esker og paller på én natt.
Kom igjen!
Og når vi har fylt lageret ditt med tusenvis av liter vann,
kan jeg si at Nougarolis får en god rengjørelse.
En siste ting, før vi blir enige om dette.
Du hjelper med å ta drittsekken som forrådte meg.
-Ja. -Jeg fikk beskjeden din. Hvor er han?
Han var bak i en lastebil på vei til låven din.
Vi er ikke der lenger. Jeg drar tilbake.
Se på den kødden. Kom igjen.
Faen!
SAUVEUR, EN NYBEGYNNER I COSMETIC VALLEY
Er du ansvarlig for den?
-Jeg skyldte ham ikke ingenting. -Det er sant.
Jeg kom for å ta farvel.
Skal du dra?
Det er på tide.
Hva med deg?
Dette er ikke tiden for meg å dra noe sted.
Jeg antar du så rapporten om vannskandalen i parfymeverdenen?
Nå som Nougarolis er ute av bildet
skal vi kjøpe forretningen hans via Sauveur & Sons.
Jeg skal møte Jacques-Yves for å diskutere distribusjon.
Jeg gir tilbudet mitt.
-Hva med mitt forslag? -Hva? Å investere?
Jeg sa behold det. Jeg vil ikke ha pengene dine.
Bruk det som du vil.
Forresten, det var noe jeg lovte å ikke fortelle deg.
Hele ideen om ranet, forsikringen. Det var ikke min idé.
Hvem sin da?
Det er en engel som passer på deg, Daniel. En blond engel.
Så?
Er det stil?
Tekst: Håkon Jordheim