Downloaded from YTS.MX
«ЛЮДИ НАРОДЖУЮТЬСЯ ВІЛЬНИМИ Й РІВНИМИ ПЕРЕД ЗАКОНОМ.
Official YIFY movies site: YTS.MX
А ДАЛІ ВОНИ САМІ ПО СОБІ».
ЖАН ЯНН
Гей?
Що?
Не думав, чому реггі-пісні завжди починаються з барабану?
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Серйозно? Про це зараз говоритимемо?
Тобі це не цікаво?
Ну, розказуй, як хочеш.
Барабан — це звук гармат, що руйнує стіни Вавилону.
Що таке Вавилон?
Вавилон — місто, прогниле капіталізмом і корупцією.
За капіталістів не парся, я про них подбаю.
Що він робить?
Глянь на цього сучого сина. Газуй.
Чорт!
ЗАПАХ ЗОЛОТА
БРЕЙЛЬ І СИНИ НОМЕР ОДИН У ШАРТРІ
Мене звати Даніель Совер.
Я народився в Шартрі, центральна Франція.
У глушині.
Моя мама мала одну мрію:
жити з видом на собор.
Хоч він і був здалеку, тато віддав його їй до того, як залишив нас.
Брейлі забрали і його.
Брейлі — найгрошовитіша родина в місті.
Від батька до сина.
У вашому місті теж є брейлі.
Ті, що розчавили вас як тарганів.
Хоч ці ідіоти цього й не планували.
Я дізнався, що якщо хочеш гарний краєвид, вибору немає.
Треба постаратися, щоб досягти вершини. Особливо вершини Брейлів.
Я почав спостерігати за ними, щоб зрозуміти, як вони туди потрапили.
-І знаєте що? -Привіт.
Тут нічого розуміти.
-Думаю про вас. -Дякую.
Одні народжуються багатими, а інші — ні! Ось і все.
На вас чекає ваша мати.
У Шартрі на горі «Брейль і сини»,
а біля самого її підніжжя — усі інші.
Щосереди Брейль-старший їв тут зі своїм сином Патріком.
Он тим малим.
Мабуть, він цього не знає, але ми ходили до однієї початкової школи.
-Дві кави на четвертий стіл. -У мене дві руки!
Це дядько.
Несу телятину!
-Кращий друг батька. -Іди!
Дбав про нас після його смерті.
-Бачив малого? -Ні.
Кожну середу я проводив із ним тут,
у ресторані «Ле Бозар» із зірками Мішлен.
-Я казав тобі сидіти на кухні. -Дядьку, глянь.
Глянь на жінку, стіл 25.
Пані Брейль?
Бачиш її сумку? Дві середи поспіль забувала її.
-То й що? -У мене є план.
Пані Брейль! Ви забули сумку.
Дякую, це так приємно. Тримай.
Мамо.
Ось.
У Шартрі дізнаєшся про це в ранньому віці.
Брейлі завжди перемагають.
Був час, коли люди почали називати дітей на честь улюблених марок.
Так мого найкращого друга назвали Сканією.
Як вантажівки.
Він теж ненавидів Брейлів.
Його батько працював там далекобійником, вони мало бачились.
Коли я втратив батька,
діти в школі почали називати мене байстрюком.
А Сканія щоразу змушував їх шкодувати про це.
Тож я ділюся з ним усім. П'ятдесят на п'ятдесят.
До зустрічі.
Подорослішавши,
ми поклялися не працювати на Брейлів, як наші батьки.
Ми відкрили власний бізнес.
Це спрацювало.
Усе тіп-топ?
Окрім того, що всі дороги тут ведуть до…
Довбані «Брейль і сини».
Як і всі інші, ми стали працювати на Брейлів.
Певно, забагато.
Більше 90 % вашого обороту — від нас.
Економічна залежність. Вибач. Не я встановлюю правила.
Гей, віддай це мені!
Економічна залежність — це коли забагато працюєш з одним клієнтом.
-Очевидно, це погано. -Відпусти!
Годі.
Геть звідси!
Оскільки ми не мали інших клієнтів і заборгували банку,
це була повна лажа.
У нас не було вибору.
Сканії довелося влаштуватися водієм у «Брейль».
Я тримався ще три місяці, але треба ж і щось їсти?
Якого біса ви тут стирчите? Перекур закінчився. Віддай.
Он він.
Це він?
Даніель Совер, пане.
-Давай без формальностей. Зви мене шефом. -Шефе.
Ти розповів своєму другові, як усе працює?
Як усе працює?
Я поясню. Я тут сам розпоряджаюсь, кого я наймаю і звільняю.
Дам короткостроковий контракт на шість місяців.
Після того Брейль-старший виплатить тобі 10 % компенсації, 900 євро.
І все? 900 євро і ніяких поступок?
Це закон. Але не хвилюйся.
Віддаси мені бонус готівкою.
-50 % зараз, 50 % в кінці контракту. -Що?
Інакше звільню у випробувальний термін.
Заплатиш — і я тебе залишу.
Те саме — 50 в кінці, 50 на початку.
Але в мене зараз немає грошей. Нуль.
Твій друг сказав, що заплатить.
Дякую.
-Навіщо ти даєш гроші тому бовдуру? -Тепер у тебе хоч є робота.
Ось так, заволодівши всім містом,
Брейлі заволоділи й мною.
Місцеві вважають, що працювати тут престижно.
Гадають, що займаються чимось престижним.
Глобальний розподіл паризької розкоші.
Квінтесенція французького менталітету.
«Живанши», «Діор», «Сен-Лоран».
Повний комплект. Ну, ви зрозуміли.
Насправді ці люксові марки надсилають парфуми до Брейлів літрами.
Ми їх розливаємо, пакуємо, ставимо в коробки та на палети.
А тоді доставляємо їх великим клієнтам по всьому світу.
Я починав з контролю якості «Колін Браун».
Це велика американська люксова марка.
Це той із чорно-білою рекламою з хлопами та дівками в джинсах.
Я бачив, як вони приходять.
«КБ Ґолд», звісно.
«КБ Екстрим», коли техно повернулося в клуби.
«КБ Ґрін» для тих, хто за екологію.
Навіть «КБ Ред» для хлопів, які хочуть гарно пахнути під час спорту.
Думаєте, я жартую? Аж ніяк.
Перепрошую.
Що тут відбувається?
Старий дуба дав.
Брейль?
Скажу так: я був за те, щоб у світі на одного Брейля стало менше.
Але не будемо забувати — Брейлі завжди перемагають.
Не зробивши нічого, щоб заслужити це,
малий Патрік мого віку став великим босом.
Його майбутнє було спланованим, а в мене його не було.
Попри це, моє майбутнє тоді змінилося.
Привіт. Беатріс Брейль, дружина Патріка.
Подарунок на честь того, що він очолив компанію.
Аромат «Буа д'Аржан».
-Привіт. -Привіт.
-Подаруночок від нас. -Дякую.
А ти що, Даніелю?
Як справи з парфумерами? Син кращий за батька?
Не знаю.
Вони тебе заганяли.
Так. Виснажують нас.
Угадай, що ми з мамою вчора чули в місцевих новинах?
Кілька літрів парфумерного концентрату коштують, як кілограм золота.
Чорт. За таку ціну має гарно пахнути.
Трохи води з якимось галімим квітковим соком… 30 000 євро.
І вони вважають це вишуканістю.
«КБ ҐОЛД» 79 €
«КБ ЕКСТРИМ» 99 €
«КБ ҐОЛД» ВАША ЦІНА — 50 €
ЦІКАВИТЬ «КОЛІН БРАУН»!
Сканіє, я спостерігаю за ними кілька днів, кажу тобі!
Є один виняток, коли коробки не пищать біля воріт.
Ми заробимо купу грошей.
Годі вже дурниць.
Я продав одні онлайн. Заробив 50 євро за секунду.
Нащо ігнорувати таку золоту жилу?
Скажи мені. І що ми втрачаємо? Я це роблю і ти спробуй.
Що ти робиш із Ковальські на хвості?
Цей поляк сам пустить нас у курник.
-Я знаю, як із ним бути. -Я з тобою не можу.
Я з тобою перли перед свинями кидаю.
Доброго вечора, Патріку.
Жаке-Іве. Я радий, що ви прийшли.
Він був би зворушений.
Ти маєш пишатися. Арман був лідером до кінця.
Дякую, Жак-Іве.
Можна без формальностей, тепер бачитимемося частіше.
-Чому? -Я заходитиму час від часу.
Упевнитися, що з нашою продукцією поводяться так само.
Я познайомлю вас із Беатріс.
Беа.
Моя дружина Беатріс. Жак-Ів Руссо з «Колін Браун».
-Рада знайомству. -Дуже приємно.
-І… -Бріс Нуґароліс, «VIP-парфуми».
Так, онлайн-дисконтер. Ми знаємо, хто ви.
Шефе! Один з твоїх поляків розтрощив мою коробку своїм фенвіком.
-Поляк? -Так.
Стій.
-«Один з моїх поляків»? -Так.
Знаєш що, Совере?
Відтепер мої поляки не займатимуться сміттям.
Ним займатимешся ти, мій французький помічничок.
Можеш починати прямо зараз. Викинь оце.
Як сказав би Давид Дує, дурість — як дзюдо.
Козел.
Треба використовувати силу противника.
-Совере? -Так.
Він козел, шефе.
Привіт. Я до сміттєспалювача.
-Проходь. -Дякую.
Візьмімо офісних працівників.
Вони забирають ручки додому, щоб їхні діти мали чим малювати.
Із цим не виникає проблем, так?
Ми зі Сканією працюємо в парфумерії, і в нас нема дітей.
Це те саме.
За пів року мали по 10 000 євро з онлайн-продажів.
Я допоміг дядькові й мамі. А Сканія купив мені «Ролекс».
Насолоджуєтесь?
Агов!
Іди на хрін.
Можна вас пригостити?
Так? Гей! Кілька мохіто!
-Два? Добре. -Дякую.
Я тут постійно буваю.
Чому ніколи не бачив цього гарного обличчя?
Я щойно повернулася в Шартр.
Он як?
А зазвичай звідси їдуть.
Що вас повернуло?
-Робота. -Парфуми?
Як усі.
-Як я. -Так?
-Так? На кого працюєте? -Так.
На кого? На себе… Я запустив невеликий стартап.
Продаю люксові марки зі знижкою.
Поки що. А далі — хтозна.
Розвиток поки гарний. Геометрична прогресія, можна сказати.
Спочатку ми більше були націлені на ліцензування В2В,
але хотіли перейти в B2C, тож одразу обрали Штати.
Тоді подумали в середньостроковій перспективі захопити метавсесвіт,
безпосередньо в інтернеті,
у периферійних, другорядних усесвітах.
Тож тепер ми намагаємося…
Відпочивати теж треба. Влаштовуємо кілька вечірок з друзями.
Ну, знаєте, щоб випустити пару.
Бо ми щойно зробили три мільйони, я і мій друг он там.
Він посередній танцюрист,
але купив собі непогану халупу за 1,5 мільйона
на Опаловому березі.
Ось так узяв і купив за кеш.
А в інкубаторі нас ціла група.
Типу сучасна золота молодь без зброї.
Ми сказали собі: «Можемо відриватися».
Це ризик, тож краще не… То що думаєш?
-Що думаєш? -Стосовно?
Може, повечеряємо в «Ле Бозар»? У понеділок о 20:00?
Ні.
-О 20:30? -Дякую.
О 20:30? Трохи пізніше?
Гей!
Аміґо, це що в тебе? «Ролекс»? Дай гляну.
Це мама подарувала на день народження.
-Дай, бо вилетиш. -Ні, шефе.
Контракт поновлюють. Ти спізнився на два дні. Де 500 євро?
Завтра заплачу.
Я кредити не люблю.
Ось так. Ідеально.
Я б не хотів, щоб хтось інший викидав сміття.
Воно тобі дуже личить.
Ворушись.
Сучий син.
ПІДРОБЛЕНІ ТОВАРИ
Що?
КОРИСТУВАЧІ ПОЖАЛІЛИСЯ НА ПІДРОБКУ
Виродки.
Даніелю?
Бляха.
Даніелю?
Що?
-Спускайся! -Ага!
Лейтенант Фаяр, державна поліція.
Нас викликала митна служба.
Митниця?
Певно, це помилка. Я ніколи не перетинав кордону.
Здається, ви помилилися адресою.
У вас є комп'ютер?
Ні.
Чим займаєтесь, Даніелю?
Працюю на конвеєрі в «Брейль».
У «Брейль»?
Це нічого не означає. Усе місто працює з парфумами, тож…
Хто казав про парфуми?
Ви питали, чи я працюю на «Брейль». Ми робимо їх, тому я сказав «парфуми».
Гарнийплан.фр про щось говорить?
Ось чому ви… Гаразд. Отже, це дуже…
Отже, тепер Брейль-молодший керує компанією.
Його дружина дуже люб'язно подарувала по флакону парфумів усім працівникам.
Оскільки я не користуюся цим запахом,
вирішив продати його в інтернеті.
Продав за 50 євро.
Правда, я розповів про це друзям.
І всі захотіли, щоб я продав їхні.
Але це було тимчасово.
Тобто, я не збирався робити з цього бізнес.
Можливо, тому ви бачили багато продажів.
-В інтернеті? -В інтернеті, так.
Без комп'ютера?
Без… Так. Мені його для цього позичили.
-У нас його ніколи не було. -Так.
Взагалі-то, було б добре придбати, щоб щось купляти.
За продаж підробок світить п'ять років.
І 375 000 євро штрафу.
Я не грішитиму цим.
-Не можу дзвонити. Телефон прослуховують. -Ти про що?
Учора обшукали будинок.
Лягаві знають про інтернет-продажі. Це кінець.
Що мені робити з 200 флаконами?
Не знаю.
Розберуся. Треба підзаробити. Я маю з'їхати від мами.
Я не вплутуватиму її в наші оборудки.
Це Ковальські.
Іди.
Заходьте.
Вас немає у моєму календарі, пане Совере.
Знаєте моє ім'я? Шукали його?
-Я голова відділу кадрів. -Он як? Точно.
-Сідайте. -Так, дякую.
Дивно, що ми раніше не зустрічалися в залах.
То де ви були раніше?
Я працювала в паризькому офісі.
Пан Брейль покликав сюди генеральною менеджеркою.
А, ГМ, зрозуміло.
-Вітаю. -Дякую.
Ви тоді пішли з тим хлопцем?
-Не будемо про це. -Ні?
-Ні. -Ні.
Ще щось?
Ні, я просто прийшов усе прояснити.
Не треба.
Я заради себе, щоб сказати, що ця вся штука в інтернеті…
Я тоді випив і наговорив дурні.
У мене навіть комп'ютера немає, тож це…
Це було безглуздо. Просто абсурдно.
Тож я хотів перепросити за це.
Через алкоголь…
люди перебільшують.
-Бачите… -Не дуже.
Маю зустріч за п'ять хвилин. Усе прояснили, на цьому все.
Ще матимемо нагоду обговорити ваш особистий розвиток.
Зрозумів, пані.
Ще одна дрібничка.
Що з вечерею? Усе в силі?
Ні.
-Ні? -Ні.
-Я не поєдную особисте життя й бізнес. -Це тому, що я працівник складу?
Я такого не казала.
Це трохи боляче. Але що поробиш…
До такого звикаєш.
-Заберу тебе о 20:00, люба? -Що ви робите?
-Повечеряйте зі мною. -Ви здуріли?
Швидка вечеря. Як вона зашкодить?
Побачимо, але не тут.
-Побачимо? -Геть.
-«Побачимо» означає «побачимо». -Ідіть.
Ти не їв їх того разу. Залишились у холодильнику.
Добридень.
Пані та панове, уся продукція Apple!
Айфони, айпеди, найкращі пропозиції від Apple — усе тут!
Маємо люксові годинники та окуляри, пане!
Тридцять євро. Це мало. Вони якісні.
Французькі. Товар класу люкс.
Найновіший айфон! Купуйте!
-За 350 євро він твій, друже. -Він хоч справжній?
За 350 євро.
У мене лише 300.
Дай мені 300. Чудово. Гаразд.
Гарного дня. Це недорого!
Пане, він непідробний.
Уся продукція Apple!
-Піду до вантажівки. -Айпед! Айфон!
Неси сюди! Пане, вам щось подобається?
МАГАЗИН APPLE ПАРИЖ-ОПЕРА
-Хотів нас обікрасти? -Не зуби!
-Хто ти, малий покидьку? -Годі!
-Скажи, коли буде 30. -Скажи, коли починати рахувати!
Цей виродок виривається!
Хлопці, годі! Маю 200 парфумів, кожен вартістю 100 євро!
Продам за 50. Заробите 5000 за вихідні!
Так я й повірив.
Це люксові товари, хлопці! «Колін Браун», ну!
-Чого не сказав? -Чому не підійшов поговорити?
-Я не наважувався. -Уставай. Оце маячня.
Так я замінив інтернет на Тіту і Рауля.
Визнайте: немає нічого кращого за місцевий бізнес.
Гаразд.
Скажімо, 50 % в кінці кожного місяця.
Шефе, ми це робимо вперше.
-Уперше. -Так.
Ви берете 15 штук десять разів на тиждень.
Шістсот штук на місяць по 60 євро за одиницю.
Це означає, що моя доля — 18 000.
Ми не продаємо штуку за 60 євро, шефе.
Ти справжній козел, Совере.
Так?
Що ти робиш?
Завтра.
Трясця, завтра.
Не хвилюйся.
Хто там?
Ми.
Вийшов по гроші.
Заходьте. Не надворі.
Не думав, що такі невдахи вміють відкладати.
-Козел. -Іди сюди!
Стій! Даніелю!
Розслабся! Припини.
Бляха, зламав.
-Я вас посаджу. -Замовкни.
Кузен Сканії працює в соцзахисті.
Він зацінив твою короткострокову угоду. Набери його.
-Так. -Ми йому все пояснимо.
Скажеш йому, що це неправильно.
-Ось. -Добре, зрозумів.
-Зрозумів? -Так.
Ось на шість місяців лікарняного. Це я забираю назад.
Він мій. Не будемо сперечатися.
Ось так.
Триматимеш язик за зубами, а ми продовжимо бізнес, ясно?
Господи…
«Брейль» шукали заміну Ковальські — наші руки були розв'язані.
Ми збільшили оборот.
До такого, що мої хлопці з ринку…
Купи кенгу! Що це за тазик?
…за нами не встигали.
ЛЕ БОЗАР
Щодо мене, то я нарешті переїхав від мами
і орендував будинок у Круа-Бонарі. Де живуть директори Косметичної долини.
Вам подобається, пане Совере? Усі прилади нові.
-Усе працює? -Усе ідеально.
-Ідеально. -Із файлом усе добре?
-Чудово. -Приємного відпочинку.
Тобі тут буде зручно?
За «Брейль».
Отже, за допомогою роботизованої системи інвентаризації
роботи сканують усі коробки, але не вміст?
Саме так, пані ван Страттен.
-Контролюватиметься не вся продукція. -Це лише 1,1 % від усіх товарів.
-Некритично. -Некритично?
Це багато з таким товарооборотом, як у нас.
Якщо хочемо залишитися в перегонах,
або навіть, ризикну сказати,
якщо хочемо перемогти, треба переносити більше продукції, швидше.
Тож я єдина, хто бачить,
що 1,1 % з 4,5 мільйонів парфумів, якими ми займаємося щороку,
це непідконтрольні парфуми на більш як два мільйони євро.
Або ви єдина, хто не бачить, що ми контролюємо 200 мільйонів євро.
Стефан має рацію. Інновації завжди були частиною ДНК компанії.
Даю зелене світло.
Усім дякую.
Дякую, Патріку.
Уже освоївся на роботі?
Я дав зелене світло проєкту цифрової інвентаризації.
Це дозволить нам зрости.
Але так…
Я хотіла дещо запитати, але чекала…
Чого чекала?
Я завжди знала, що ти не створений, щоб керувати «Брейль».
Що твій батько тебе підштовхував.
А де запитання?
Нещодавно в «Ле Бозар» Бріс Нуґароліс подав мені ідею.
Нуґароліс?
Якого біса він там робив?
Він парфумерний дисконтер. Тато це ненавидів.
Найбільший інтернет-магазин у Європі.
-Хочеш, щоб я вийшов в інтернет. Так? -Я серйозно.
То що тоді?
Він сказав, що віддав би все, щоб бути на твоєму місці,
за кермом великого круїзного лайнера. Якусь дурню.
Я не розумію. До чого ти ведеш?
Гадаю, Нуґароліс купив би «Брейль».
Компанію мого тата й дідуся?
Твій батько щойно помер. Твій дідусь ще давніше.
Хочеш продати, а потім що?
Усе, що хочемо.
Твій тато завжди заважав твоїм планам.
Тепер це скінчилось. Тож продавай.
Ти не бачиш? Це те, що нам треба.
Новий початок.
Тобто для нас трьох?
Ти про дітей?
-Там усе копіюється? -Так.
-Привіт, Совере. -Привіт.
-Як ти? -Що тут відбувається?
Маю гарну новину.
Вашу роботу виконуватиме надійний сканер,
який не втомиться спостерігати за продукцією.
Я не втомлююся. Я задоволений.
Я казав на минулій зустрічі. Я не хочу змінювати ролі.
З такими, як ви, завжди так. Скаржитесь, бо не розумієте.
Ковальські на лікарняному.
Ви отримаєте роль помічника.
Допомагатимете Лаблонду, який замінить його в управлінні запасами.
Вас підвищать.
Я не хочу. Мене навіть не попередили. Це обов'язково?
Домовилися нагорі.
-Брейль? -Так, Патрік.
Клятий Брейль.
Що ви сказали?
Економіка Франції створила понад 100 000 робочих місць. Гарна новина.
-Куди ти? -До сміттєспалювача. Смітник повний.
Сядь.
Чому?
Ти помічник, Совере. Сміття для працівників складу.
Я не чекатиму, щоб на дупі з'явились пролежні.
-Я не проти допомогти. -Ну а я не проти.
-Ти знаєш про колективні угоди? -Так.
Це не просто право протирати штані. Це твій обов'язок.
Знаєш, скільки хлопців уявляють дубинку лягавого
на твоїй спині?
Тож не псуй тут нам усе, згода?
Згода.
Сядь!
…також є проблема зі страхом найму…
Я залишила своє життя, щоб поїхати до Парижу навчатися, бо ви просили.
Повернули мене, а обіцяну роботу дали якомусь ідіоту.
Стефан не ідіот.
У нього є кваліфікація.
П'ять років на приватніпродажі.ком.
Працюючи з ним, ви зможете покращити свої навички.
-Покращити навички? -Віржині.
Це рішення менеджменту.
Хочете поговорити про менеджмент?
Я запитаю, що мене запитували під час тренінгу.
Зосередьтесь.
Кого б у компанії ви звільнили першим?
Працьовитого розумного, непрацьовитого розумного,
працьовитого ідіота чи непрацьовитого ідіота?
Працьовитого ідіота. Від нього найбільше шкоди.
Уявіть, що в цій компанії ідіот —
людина з найбільшими повноваженнями.
Це ж ми про Стефана?
Совере, куди зібрався?
Чорт, як вони це роблять?
ЦЬОГО ВЕЧОРА? ВІРЖИНІ ВАН СТРАТТЕН
НАГОРОДА ЗА ПАКУВАННЯ БРЕЙЛЬ І СИНИ
Це вона, з Жеже.
Твоя кохана п'яна як чіп.
Не кажи цього, коли підійдеш.
Ти зрозумів? Маєш шампанське?
Я пішов.
Добрий вечір.
Не втримались.
Щоб не прийти сюди.
Як ви?
Супер.
Призначив випускника бізнес-школи.
Випускника бізнес-школи? Це як?
Я не очікувала. Така дурепа. Хоча я все зробила правильно.
Я вірю людям, коли ті дають обіцянки.
Але людям начхати на обіцянки.
А потім ти ще й дурень. Тобто я.
Я не дуже розумію. Заплутався. Що ви хочете сказати? Я не розумію.
Я ж казала, що Брейль змусив мене повернутися на посаду ГМ.
-Точно. -Ну ось.
Ну, Брейль вирішив віддати роль генерального менеджера комусь іншому.
Так. Бо хто такий Брейль? Козел.
Брейлі — покидьки.
-Ні, стривайте. -Я дійсно…
Поговоримо на вулиці.
Вибачте.
Це було не найкраще перше побачення.
Друге.
Перше теж не мало успіху.
Що?
Хочете помститися Брейлям?
Я не знаю як.
А якби ви могли?
Чесно?
Так.
Можна поцілую?
Де між цим зв'язок?
Зв'язок у тому, що я зараз піду на великий ризик… заради вас.
Я все їй розповів. Не питайте чому. Я просто знав, що мушу.
Інстинкт чемпіона.
Чекай, отже…
Зчитувачі штрих-кодів, які сканують коробки? Як вони сканують, що в них?
Роботи сканують контейнер.
-Що за контейнер? -Ну, коробку.
Вони не рахують флакони? Це тупо.
Це тупо, але швидко. Брейля лише це і хвилює.
Це палета з 27 коробок.
Слухай.
Коли готуємо замовлення, беремо або цілу коробку,
або беремо флакони з коробки у верхній частині палети.
Оскільки ми скануємо лише коробку, система допускає помилку.
Вона не знає, скільки там флаконів.
Похибка — 1,1 %.
Ось. Чуєш? Це геніально.
Якщо виймемо менше, ніж 1,1 % від усіх товарів,
система не видасть помилки й попередження.
А 1,1 % — це мільйони, які чекають на нас.
Якщо точніше, 2,5 мільйона. Це 50 000 флаконів.
-Ми не можемо забрати 50 000 флаконів. -Чому?
П'ятдесят тисяч флаконів… Це справжня крадіжка, синку.
П'ятдесят тисяч флаконів для «Брейль» ніщо.
Нас не спіймають. Дай мені блокнот.
Треба знайти десять людей у команду.
Десять людей? Як? Я там твій єдиний друг.
Щоб залучити до цього людей, треба трохи їх знати.
Сканіє, робота Віржині — наймати людей.
Не її робота — набирати людей, щоб красти в боса.
Багато хто відмовиться від додаткової місячної зарплати на тарілочці?
Додаткова зарплата щомісяця.
Не забувай, що ми завжди мріяли змусити Брейлів заплатити.
Так вони втратять 2,5 мільйона євро.
Було б злочинно не здерти з них усе до останнього цента.
Гаразд, може.
Треба переконати десятьох людей.
-Добре, підходить. -Так.
Вони підходять. Їм можна довіряти.
Його не беремо. Ми не беремо Лаблонда.
У жодному разі.
Треба взяти.
Віржині мене дечому навчила.
З 26 мільйонів робітників у Франції 800 000 — буддисти.
Це ніщо, так?
Ніхто ніколи про них не чув.
Але насправді їх удвічі більше,
ніж 400 000 працівників профспілок, які викручують нам яйця весь рік.
Ось якою перешкодою вони можуть бути.
Якби профспілка Брейля вигадала страйкувати цілий тиждень,
ми б нічого не отримали й втратили ще більше, ніж Брейль.
Вона мала рацію. Нам був потрібен Лаблонд. Він був представником профспілки.
Конічіва, Морімото-сан.
Конічіва.
Як кажуть у Японії, дощ завдає більше клопотів, якщо дах дірявий.
Тож мій бізнес мав працювати як годинник.
Я зрозумів: треба було підмішати дублікат великого замовлення
до замовлень в обробці.
Он той.
Якщо нас спіймають, то через невелику помилку при друці.
З ким не буває?
Пане Лаблонд!
Це неймовірний менеджер запасів. Обожнюю його!
Нам були потрібні люди на кожному етапі обробки палети.
Спочатку Лаблонд вирішує, яка команда готуватиме замовлення.
Чудова команда!
Це Анні Босс, наглядачка.
Вона дбає, щоб список потрапляв у правильні руки.
Франк Шумі — Шумахер серед водіїв автонавантажувачів.
Я десять разів виміряв час кожного. Він найшвидший.
Він відповідає за опускання палет, які ми ніколи не чіпаємо.
Ось. Дивіться, як усе автоматизовано.
Підготування замовлення.
З нашими друзями.
Близнюки Секо.
Фабріс і Фаб'єн. Відомі своєю гнучкістю.
Їхня робота — брати речі з дна палет,
щоб якомога довше
відкладати виявлення недостачі товару.
Групі спостереження легко помітити,
що одночасно готують два однакові великі замовлення.
Такого не буває, тож це викличе тривогу. Охоронців підкупити важко.
Приватна компанія змінює їх щотижня. Але гляньте на Ясміну та Дебору.
Ясміна йде вниз по списку продукції — від А до Я.
Дебора йде вверх по списку від Я до А. Відеонаглядачі цього не розуміють.
Я теж. А отже, це працює.
Бачите аркуш А4, який Мікель пропихає між двома коробками?
Далекобійникам і вантажникам на склад не можна.
Я вигадав цю мітку
для відстеження палети, яку треба перенаправити за воротами.
Добре, подивимося.
Дивіться.
Зараз обертатиметься. Ось.
-Готово. -Ось так.
Ось так. 27 коробок по 72 флакона. Порахуйте самі.
-Лаблонд затверджує. -Добре.
Мурад, наш вантажник, має направити їх у потрібну вантажівку.
Я цей відвезу.
А це наш водій.
Його ви вже знаєте.
Якщо ви не сильні в математиці,
ми вивозили дві палети по 1944 флакона в тиждень.
На ринку це 388 000 євро готівкою щомісяця.
Зайдеш сьогодні?
Мені складно даються знайомства.
Хіба це не суть твоєї роботи?
Це різні речі.
Що? Не впораєшся?
-Не тисни, Совере. -Що?
Я замішана, як і ти, але я обережна.
-Ми не знаємо, до чого це все призведе. -Знаємо.
Здеремо два мільйони з Брейля-молодшого.
Я не про це, а про те, що після.
Після…
А після ми заберемо гроші. Поїдемо з цього міста, а далі побачимо.
Ти нічого про мене не знаєш.
Я знаю достатньо.
Думаєш, залишу все заради працівника складу?
Так.
Ні?
Так.
Добре.
На мене чекатимуть.
Якщо ви раптом хочете відкрити такий бізнес, як у мене,
моя вам порада: подумайте про простір.
Бо, повірте на слово, дві палети на тиждень займають купу місця.
І останнє: не забувайте наглядати за командою.
Не забувайте. Найгірший багач — той, хто був бідняком.
З першого дня зарплати кожен член команди пустився берега.
І серйозно так.
Шумі хотів брати уроки кулінарії у шеф-кухаря «Ле Бозар».
Привіт, Даніелю!
Кухар із зіркою Мішлен бере 300 євро за годину.
Чув про криптовалюти? Там мільярди, Шумі.
Треба взяти собі.
У Лаблонда, лівака в косметиці, пороком були ставки на кінні перегони.
Ти в порядку, Даніелю? Не давай усі 200-євровими купюрами. Добре?
Той дурень просадив усі гроші в букмекерів,
керуючись підказками друзів із профспілки.
Їм не подобається в кафе.
А Мікель щовечора ставив усім випивку у «Фараоні» зі своїм кузеном Йоні,
якому прийшла геніальна ідея приїхати в «Брейль» на новому ауді.
Це друзі. П'ять хвилин — і підуть.
Одна річ вивела мене з себе.
Не публікуватиму їх.
Історії Ясміни та Дебори про шопінг на авеню Монтень.
Цього разу я вирішив узяти все в свої руки і купив будинок сусіда.
Ось Санта-Клаус. Мені треба бабло.
Скоро дозаправка. Секунду.
Тепер вони могли витрачати стільки, скільки хотіли, але лише тут.
Навіщо їм купувати все це лайно?
Купка дурнів.
Кожної п'ятниці ми зі Сканією всім платили.
Наскільки він повний? Ці ідіоти мені дорого обходяться.
-І кожної п'ятниці був безлад. -Закрий.
ДЕБОРА
Ну! Дай мені!
Чудово!
П'ятдесят євро!
Бо вона мила.
Добре, дякую.
-Два? -Два.
Не цікавлять?
Обидва за 50.
Якісні парфуми недорого! П'ятдесят євро!
Ні, там! Чорт, щоразу!
Два за сорок євро. Гаразд, давай.
Будьмо.
Алло?
Ми робимо, що можемо.
Але це вже забагато. Ми не можемо їх збути.
Вівторок у Мулені. Середа в Маконі.
Четвер у Монбельярі. П'ятниця в Монтаржі. Субота в Монтьє.
Що нам робити?
Ви пройшли міста на букву «М». А тепер — на «Н»!
Ми досягли межі. Але це нікого не хвилювало.
Їх хвилювала лише п'ятнична вечірка.
Я думав лише про одне. Про спосіб постійно розширюватися.
Знаєте що? Мені його подали.
Ісус.
Чарівна дитина.
Ісус був зведеним братом Ясміни, а його гріховним задоволенням були оргії.
Під час своїх пригод він подружився з двома директорами: «Бергаміні»
та італійської «Сефори», зайшовшої у Францію.
Щомісяця готівкою.
Він навіть переконав їх вести зі мною бізнес.
Тож нам була потрібна структура.
Першою проблемою було зберігання. А на кожну мою проблему у Сканії є кузен.
-Як ти? -Привіт.
Він був бідним молочним фермером.
Усе гаразд?
Йому набридло їсти те, що він міг уполювати,
тож використав нагоду здати свій сарай.
-То що? -Ідеально.
Окрім нас із Сканією, ніхто не знав, де товар.
Так було краще.
Нам була потрібна власна вантажівка для «Бергаміні», тож я розбив скарбничку.
Це найдешевший. Ходімо.
Та ну!
Моя невелика компанія продала товар «Бергаміні»,
як будь-якій місцевій компанії.
На 20% дешевше, ніж «Брейль».
Виявляється, Тапі сказав: «Перший мільйон найважчий».
Ну, знаєте, точно не для нас.
Пий!
Справжня Франція, що не платить податків, — це були ми.
Хто б хотів, щоб таке закінчилося?
Беа?
Беа.
Що?
-У нас велика проблема. -Що таке?
Після підписання принципової угоди з Нуґаролісом
я зателефонував, пам'ятаєш?
-Це я. -Ну що?
Вони щойно поїхали.
Вона повністю підписана?
Лише кілька процедур. Аудит рахунків, інвентаризація його аудиторами.
Продаж буде завершено за місяць.
І? Усе йшло добре. Що сталося потім?
Коли я виходив, то почув гучний звук зі складу.
Який звук?
Кілька місяців тому з даху зірвався металевий лист.
Так, ти казав про протікання.
Протікання на складі.
Там було стільки води, що він хотів подивитися.
І він їх знайшов.
-Відкрив 20 випадкових коробок. -Усі порожні.
Чому одразу не викликав поліцію?
Ну, Беа… Я ж щойно підписав угоду з Нуґаролісом.
Якщо він дізнається, що в нас недостача,
нам кінець.
Знаєш, що це означає?
Після інвентаризації я зможу купити «Брейль» за пів ціни.
Порожні полиці продаються дешевше, ніж повні, навіть якщо з парфумами.
Що скажете?
Я влаштуюсь на роботу в «Брейль» як колишній злочинець.
Це завжди приваблює бандитів. Упізнаю злодіїв. Проникну в їхнє коло.
Відзвітую про зниклий товар.
Нічого складного.
Чудово.
Не розкриєте джерело? Ваша справа.
Вам надали якісь деталі, які могли б вас зацікавити?
Враховуючи ваш термін, це б заощадило час.
Я багато про це думала і пригадала.
Кілька тижнів тому Патрік засмутився,
бо працівник зайняв його місце на парковці.
Той бідолаха не був ні в чому винен.
Це я зняла знак «Зарезервовано для Армана Брейля», коли той помер.
-Дві хвилини. Я знайду його. -Ну…
«Дві хвилини». Хвилину, ясно?
Дивно, що на розкішному авті приїхав молодий працівник складу.
Ауді ТТ, здається.
Вибачте, босе. Тут нема табличок, тож…
-Не хотів, щоб її пошкрябали. -Так.
Ауді ТТ.
Цього достатньо.
На перший погляд, це займе менше, ніж тиждень.
Це те, що я хотів почути.
Відтепер кличте мене… Анж.
-Усе гаразд? Так. -Гаразд?
-Що їсте? -Де ти був? Ти якийсь прибитий.
Даніель тебе шукав.
Ти мене слухаєш?
Не можна приходити сюди щодня в обід.
Даніель тебе замінить. Чуєш, Йоні?
До біса Даніеля.
Он як?
Слухай. Ти нас усіх підводиш.
Через тебе ми не змогли його витягти.
У п'ятницю отримаємо лише половину грошей. Яке твоє виправдання?
Я закохався.
-Краще піду, бо ще вдарю його. -Нічого.
Ти дурний, чи що?
Що із твоїм татом? Він мене дратує.
-Чув, що ти йому сказав? -Зараз восьма.
Восьма? Уже полудень.
Годинники перевели?
-І хто ця дівчина? -Гардеробниця.
-З «Фараона»? -Так.
-Хіба вона не з вибивайлою? -Не з третьої до п'ятої.
-Він тебе знищить. -Розберусь.
От би побачити це.
-Вона гаряча. -Не говори таке. Усе серйозно.
ФАРАОН
-От покидьок! -Брюсе!
-Це не я! -Облиш!
-Гей, що ти робиш? -Брюсе, відпусти його!
Мішок лайна! Козел!
-Не вбивай мене! -Годі!
-Гей! Відпусти! -Припини!
-Благаю тебе! Брюсе! -Відпусти мене, придурку!
Чорт. Що там робить той колишній зек?
Гей!
Що ти робиш?
Не знаю, босе. Мені сказали…
Нічого не казали. Іди до Лаблонда.
Він тебе переведе. Закінчи це.
Де твій кузен? Цього тижня двічі мене кинув.
Цього разу все серйозно. Він у лікарні.
-Два місяці лікарняного. -Як так? Що ви зробили?
Ходили у «Фараон». Там його побив якийсь тип.
Ти знущаєшся? Знаєш, що на кону?
-Я знаю. Вибач, але… -Замовкни.
У нас є палета, яку треба вивезти. Як ти впораєшся сам?
-Не знаю. -Так, ну…
Передай Йоні, хай лежить.
-Його звільнено. Скажи йому. -Даніелю…
Гей!
Даруй. Маєш хвилинку?
Скажи, за що ти сидів?
-Бронеавтомобіль. -Бронеавтомобіль?
Ясно. Ти був озброєний?
-Так легше, ніж голими руками. -Так.
Ти стріляв?
АК-47 достатньо лише показати.
Ясно. Скільки років дали?
Вісім. Чотири на випробувальному.
На когось настучав?
За гарну поведінку.
Зрозуміло.
Гаразд. Хочеш заробити легких 500 євро?
-Забудь. Мене це не цікавить. -Я серйозно, без ризику. Дуже чисто.
Отримаєш свої 500 євро о 14:00.
Тобі цікаво?
Іди до Мікеля біля палетопакувальника. Він пояснить.
Це все, що ти придумав?
-Найняти зека. -Міг би обговорити це з нами.
Поки працює, мене це не гребе. Він виконує свою роботу, Мікелю?
Він добре працює.
А що, як спробує відбілити ім'я і розповість офіцеру УДЗ?
-Кому? -Офіцеру УДЗ.
Офіцеру пробації. Що як він нас здасть?
Слухайте, він тепер причетний. Йому більше втрачати, ніж нам.
Будуть проблеми, його знову посадять. Для нас немає ризику.
Це добре, але як ти йому заплатиш?
Отримуватиме частку Йоні, тоді побачимо.
Це неправильно.
Неправильно? Не ти відповідав за племінника?
Зачекай. Платитимеш йому, скільки й нам? Стаж не рахується?
Ти постійно варишся в новинах. Вони затуманюють тобі голову.
У нас тут що, нарада з трудових відносин?
Слухай. Цей колишній ув'язнений — ризик для всіх нас.
-Правда. -Так.
-Пропоную голосувати. Я голосую проти. -Я теж.
Це непорозуміння. Голосування не буде.
Гаразд? Поставиш його з Мікелем, і все.
Прибережи слину для жінки.
Те, що я зараз скажу, надзвичайно серйозне.
Я дізнався, що нас пограбували.
-Тут? -Товари. Багато.
Мабуть, це і зараз відбувається.
Не може бути. У нас найкраща система безпеки в долині.
Безсумнівно.
Це хтось із наших працівників.
Ніхто не знає їх краще вас.
Я хочу, щоб ви проаналізували базу кадрів, щоб знайти підозрюваних.
-Навіть старих працівників. -Звісно.
Обіцяю, якщо ми це переживемо,
цього разу я про вас не забуду.
-А конкретніше? -Він усе знає.
Ні. Він попросив тебе дізнатися. Це не те саме.
Семантика. Він цього не залишить.
Брейль-молодший не залишить?
Ти смієшся, але я бачу його щодня.
-Ага. -Що мені йому казати?
Ти знаєш, це неможливо відстежити.
Кожна палета проходить звичайний робочий процес.
Якщо в якийсь момент сталася помилка,
це лише продубльоване замовлення, і все.
Помилка. Просто обґрунтуй це.
-Обґрунтувати? -Так.
Але ми в глибокій сраці! Ти розумієш?
А ти не надто драматизуєш?
Це лише питання часу, коли він про все дізнається.
Нам пощастило про це дізнатися. Може, час збавити оберти?
Ще ні.
Те, що я дізнався вчора, велике. Дуже велике.
Назвіть імена та адреси.
У мене є хороша зачіпка, але на повноцінний звіт потрібен час.
Хіба ви не сказали менше тижня?
Я ще не знайшов товару.
Не кажу, що ми його не знайдемо, але команда немаленька.
Це ваша проблема. Я мушу відбити свої гроші.
Пане Нуґароліс, я заробляю на життя не гонорарами, а бонусами, які отримую.
Гонорар — п'ять тисяч на тиждень. Це не смішно.
Як хочете, можемо закінчити.
Хочеш зіграти у свою гру? Зі мною?
Ти не дуже розумний як на сищика.
Кажеш, люди крадуть? Що аудит це підтвердить?
Цього вистачить, щоб я розорив Брейля. Не треба гівняного звіту.
Знаєш, що ми зробимо? Закінчимо на сьогодні.
Я розберуся зі своїм інформатором. На цьому все.
Ось як?
-Так, саме так. -Гаразд.
Я не розумію.
Хотіли швидко, а тепер відкладаєте продаж на шість місяців?
Після об'єднання ви збираєтеся звільнити персонал.
Ці люди працювали на нас споконвічно.
Хочу знайти роботу для більшого числа людей.
Однією роботою менше для вас.
Скорочення — це завжди тягар.
Знаєте цей жарт?
Кого б ви звільнили першим?
-Працьовитого розумного… -Працьовитого ідіота.
Мені треба шість місяців.
Кави?
Знаєте, я з дитинства бачив енергію людей.
Такий собі подарунок мені.
Я бачу у вас багато страждань. Забагато емоцій.
Вам треба від них якомога швидше звільнитися.
Отже, ми не змінюємо угоду.
«КП2М» приїде, проведе інвентаризацію до кінця місяця,
і ми закриємо угоду, як домовлено.
Брейль сходить з розуму. Посилює охорону.
Ти лише про це й торочиш.
Звісно. Наступного тижня прибуде десять охоронців.
Адаптуємося. Чого хвилюєшся?
Ти тупий? Брейль знає, скільки ми вкрали.
Якщо буде стукач, вас усіх посадять.
-Ти сказала «вас»? -Ти про що?
Чому не сказала «нас»? Ти уклала угоду з Брейлем?
Припини це.
Ти маєш їм сказати.
Вони запанікують через ніщо. Не вплутуй їх у мій бізнес.
-Твій бізнес. -Так.
Ти не займаєшся бізнесом.
Ти дрібний злодій, який багато краде.
Я більше не буду перевозити палети для «Брейль».
Це мій вихід. Може, тебе це веселить…
Он як? Ти не уявляєш, що я зробила, щоб потрапити сюди.
Для мене все просто. Це кінець. І тобі варто закінчити.
Якби не я, ти б досі продавав по кілька парфумів на ринку.
Дослухайся мене.
Що я тобі винен? Ну, скажи, що я тобі винен.
Маєш рацію. Ти мені нічого не винен. Ми нічого не винні одне одному.
Те, що ти здаєшся, показує, яка ти людина.
Ти так хочеш уписуватися в рамки, що твої бізнесмени тебе обмежили.
Ти забула, що в житті має значення.
І що це? Гроші?
Ні, чуття.
Клятий ідіот.
-Алло? -Пане Брейль?
Я знаю, хто у вас краде.
Пане Брейль?
Ви ще там?
Так.
Як я вже сказав, я знаю, хто у вас краде.
Я знаю, що у вас зникло багато товару.
Я також знаю, що це вплине на продаж вашого бізнесу.
Я можу допомогти.
-Це моя робота. -Мені потрібен товар.
Мені треба знайти свій товар і повернути його назад.
Я над цим працюю.
Я можу допомогти вам вийти сухим з води, але за це доведеться заплатити.
Заплатіть 50 000 наперед і ще 50 000, коли надішлю звіт.
Це ніщо в порівнянні з тим, що на кону.
Пане Брейль?
Я вас почув.
Дуже важливо нікому про це не говорити.
Кому я про це розповідатиму?
ВІДКРИТИ ОТРИМАНИЙ ФАЙЛ
Мені шкода, пане Брейль.
Слухайте уважно, що я скажу.
ВИБАЧ. ПЕРЕДЗВОНИ МЕНІ. ВІРЖИНІ?
Алло?
Брейль знає.
-Що? -Даніелю, це жарт?
-Як це можливо? -Чорт, не може бути.
Добре, що він не знає, що це ми.
Сподіваюся, ви відклали якісь гроші, бо джерело вичерпалося.
-Ні. -Ні.
У мене є для вас рішення, але потрібно зробити дещо більше.
Що це означає?
Лаблонде, підтвердиш,
що на вихідних у «Сефору» Ріволі поїде 38 тонн?
Ні, ну, я не знаю…
-Так чи ні? -Я не маю календаря!
Гаразд. Я підготував замовлення до Дня матері.
Дві вантажівки, завантажені по вінця. По 40 000 флаконів у кожній.
Пропоную зробити так, щоб вони зникли.
Що?
-Що? -Це справжня крадіжка.
Я за!
А якщо вони відстежать це до нас?
Не відстежать,
бо вважатимуть, що вантажівки перехопила
команда професіоналів.
Що? Хто це зробить? Бо…
Ми.
-Ти здурів. - Зачекай.
Вантажівка — просто великий фургон, так?
Твоя спеціальність, Анже.
Отже, 80 000 одиниць зберігатимуться перед продажем.
Вартістю 2,5 мільйона.
Розділимо цю суму порівну.
У нас два дні на підготовку.
Хто за?
Тепер голосуватимемо?
Замовкни.
Ну, 200 000…
-Виходь. -Не стріляйте!
-Я не хочу вмирати! -Замовкни!
Ні! Так, сер.
Ні!
Дай мені руки. Я сказав, стули пельку!
-Замовкни! -Припиніть. Стоп.
-Ніколи не кидай зброю. -Як мені його зв'язувати?
Ніколи не клади зброю, інакше ти мертвий!
Це зрозуміло?
Можна спробую?
Що? Ти?
Серйозно?
-Обличчям униз! -Ти здуріла?
-Руки за спину. Замовкни! -Боляче!
-Це тренування. -За спину! Замовкни!
Козел. Замовкни!
Ось. Ось так це робиться!
Вона затягувала руки стяжкою і тримала пістолет на Мураді.
-Гаразд! Молодець. -Молодець, босе!
-Спробуємо ще раз? -Ні, досить.
Іще одна річ, народ…
Не забувайте, другого шофера у машині не буде. Ясно?
Те саме стосовно працівників заправки в Ліонвіллі. Гаразд?
Хочу, щоб було правдоподібно. Вони будуть свідками.
Це заплановано на п'ятницю. Заправка «Тоталь» у Ліонвіллі.
-Молодець. -Ваші товари, мабуть, поруч.
Дуже добре.
Дякую, Жаку-Іве.
Добраніч.
І вам.
«Сефора» Ріволі.
-Кави? -Добре.
Добре, це Мурад.
Їдьмо!
Гей!
Почали.
Кинь це, чорт забирай!
-Клянуся, я нічого не робив! -Лягай!
Виходь!
-Виходь! -Рухайся!
Виходь!
Замовкни! Дай сюди руки!
Не стріляйте! У мене є діти!
Стули пельку!
Двері!
Їдьмо!
Погнали!
Де Анж?
Я думала, він з тобою.
Добре, забудь! Їдьмо! До кар'єру!
-Ви знайшли мій товар? -Ще ні, але я близько.
-Де ви? -В одній з ваших вантажівок.
Усе складно. Моя ціна змінилася. Я надто ризикую.
Без доказів ніякої платні.
Ще три, і все.
-Усе за графіком? -Треба їхати.
Сумно, що доведеться залишити дві нові вантажівки.
Знайди собі жінку.
Який тут зв'язок?
-Чорт. -Що таке?
-Не можу зв'язатися з Босс. -Вони, мабуть, у кар'єрі.
Подзвонять, як виїдуть на дорогу.
НЕ ВІДПРАВЛЕНО
Чорт!
Де той пес?
Вилупок скористався пасткою для їжаків.
-Пес! -Чорт! Дивись!
Чорт.
Трясця.
Сучий син попросив у Брейля 200 000 євро за те, що здасть нас.
У понеділок в 7:45,
із зачесаним волоссям, в окулярах, краватках «Ермес»
приїхали аудитори Нуґароліса.
Гаразд. Почнімо?
Етьєне, резюмуй.
Відповідно до протоколів «КП2М»,
ми звірили дані програмного забезпечення компанії
з фізичними запасами товару.
Для цього взяли зразки з 320 коробок.
Гаразд. Що нам це дало?
Ми отримали…
На відміну від Нуґароліса, я народився в Шартрі.
І я вивчив це при народженні.
Інвентаризація підтверджує кількість, заявлену продавцем
на час підписання угоди.
-Нічого не бракує? -Нестачі некритичні.
Брейлі завжди перемагають.
Брісе.
Хочете знати, як малий Патрік урятував свою шкуру?
Пам'ятаєте той вечір?
-Алло? -Совере.
Нам треба зустрітися.
Собор.
Зараз.
АРМАНУ БРЕЙЛЮ ВІД ВДЯЧНОГО МІСТА ШАРТР
Ми ходили до однієї школи.
У Жан-Мулені.
Не пригадую.
Я добре тебе пам'ятаю.
Чого ви хочете?
Я купив інформацію у твоєї команди.
У мене є ваші імена. Фото твого будинку.
З сотнями тисяч євро готівкою,
які ти мені повернеш.
Чого не викликав поліцію?
Бо продаю.
Коли?
Уже підписали угоду. Це і є проблема.
Забагато парфумів бракує, щоб аудит пройшов як треба.
Я хочу, щоб усі викрадені тобою товари
повернулися на мій склад.
Негайно.
Це буде складно. Я вже все продав.
Я б хотів цього уникнути.
Ось і план «Б» малого Патріка.
Щоб уникнути тюрми,
я мав заповнити дві вантажівки парфумами, яких не вистачало.
Як ви знаєте, я їх украв, і страховка це покрила.
Потім ми замінили б украдені коробки.
Аудитори нічого не помітили б,
а Нуґароліс, який думав, що заплатить Брейлю половину,
мав заплатити повну ціну.
Або це, або поліція.
Окрім того, що в цій історії ми зробили всю роботу і зробили лайно. Як завжди.
Для мене таке вже не канає. Тож виконуватимемо мій план.
Помилуйтеся митцем.
Я не зрозумів твою історію.
Я тебе пограбую.
Лише якщо все розповіси. Нічого не приховуй.
Моя дружина.
Вона намовила мене продати.
Продати Нуґаролісу.
Вони…
близькі.
Гаразд.
Отже, ти хочеш їм нашкодити.
Добре.
Я пограбую, але все, що вкраду, — моє.
Ти не розумієш, Совере.
Усі мої товари повернуться до мене.
Заспокойся, друже.
Уяви…
якби люди зрозуміли: у продукції, виготовленій «Брейлем» для «Колін Браун»,
нема парфумів.
Що би було?
Величезний скандал.
Ми згодні, що «Брейль і сини» не можуть собі таке дозволити.
Це було б не просто невдачею.
Усі клієнти розірвали б контракти.
Це б нас добило.
Нас? Ти про Нуґароліса?
-Що це за лайно? -Це вода.
Нуґароліса.
Послухай мене, босе.
Ми пограбуємо сьогодні. А потім саботуємо запаси.
Ось як це буде.
Наступного дня після пограбування я виведу все вкрадене
у професійний сектор.
Вони швидко продадуть усе на чорному ринку.
Поглянь на цього хріна.
Ти подбаєш про страхування.
Вони профі.
Продумай усе. Тобі мають вірити.
Мабуть, вони з-під Парижа.
Якщо зараз потраплять у парфуми, ми в лайні.
Не хвилюйтесь. У нас вагомі докази. Усе затвердять.
Дякую. Я на вас розраховую.
А потім зустрінемося в «Брейлі», щоб зробити власний рецепт «Ґолд».
У тебе тисячі порожніх пляшок, які треба лише наповнити.
У мене ідеальна команда для реалізації цього гігантського плану.
Без них неможливо було б запакувати все в коробки та піддони
за одну ніч.
Ну ж бо, народ!
І коли ми поповнимо твої запаси тисячами літрів води,
можу сказати, що ми влаштуємо Нуґаролісу гарну чистку.
І останнє, перш ніж ми погодимося.
Допоможеш знайти зрадившого мене виродка.
-Так? -Отримав твоє повідомлення. Де він?
Він сидів у фургоні дорогою до вашого сараю.
От покидьок. Нас там уже немає. Я повернуся.
Глянь на цього сучого сина. Газуй.
Чорт!
СОВЕР — НОВАЧОК КОСМЕТИЧНОЇ ДОЛИНИ
Установив тут табличку?
Я йому винен.
Це правда.
Я прийшов попрощатися.
Усе. Їдеш?
Саме час.
А ти?
Мені ще не час кудись їхати.
Гадаю, ти бачив статтю про водний скандал у парфумерному світі?
Тепер, коли Нуґароліса усунуто,
ми викупимо його бізнес через «Совер і сини».
У мене зустріч із Жаком-Івом, щоб обговорити розподіл.
Тоді й зроблю пропозицію.
-А моя пропозиція? -Що? Щоб інвестувати?
Я ж казав, тримай. Мені не треба твоїх грошей.
Витрачай, як хочеш.
До речі, я обіцяв про дещо тобі не розповідати.
Ідеї з пограбуванням і страхівкою.
Вони не мої.
А чиї тоді?
За тобою стежить янгол, Даніелю.
Білявий янгол.
То що?
Це чуття?
Переклад субтитрів: Марія Подвісньова