Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ciljevi na planinarenju.
Dublje se povezati s prirodom.
Dići se iz vlastitog pepela kao feniks, kvragu.
Zaraditi vražju diplomu.
Bok! Sretna ti naša nesuđena godišnjica braka.
Fališ mi.
Odlično, hvala.
-Dobro si? -Jesam.
-Odlično. -Fino.
-Odmah se vraćam. -Aha.
Dajte meni jedan. Hvala.
Čestitam, Helen!
A sad ovako.
Bok, seko. Sva sreća da si ga odvela pred oltar.
Pustite ga na miru. Danas se oženio.
Mene isto, ja sam se udala.
Ne mogu, zato što mislim da on uopće nije čovjek za tebe.
I Jake se slaže.
-Molim? -Tko?
Tko? Jake, moj najbolji prijatelj od osmog razreda.
-Doživjela si moždani? -Nisam.
Bio mi je iza leđa, nisam ga vidjela. Kako si?
Dobro sam, aha. Izgledaš… odlično.
-Hvala. -Hvala na ovome!
Duncane, razumijem te.
Brat si mi, postavljaš se zaštitnički.
Ali nema potrebe, shvaćaš?
Mike i ja već smo dugo zajedno.
I sad smo se vjenčali.
Danas smo se vjenčali i sve će biti dobro. Ja ću biti dobro.
Hvala ti, ali ja ipak imam malo više životnog iskustva od tebe.
Nismo mi baš toliko mlađi od tebe, Helen.
-Imamo dovoljno… -Pet godina.
Znamo prepoznati…
-Ne opet! Evo me. -Zovi hitnu!
Čovječe! E tako se pleše!
-Dođi. -Dobro si?
-Pomoći ću ti. -Hvala.
Pogrešku, tu sam riječ tražio.
To je ta riječ.
Duncane?
Je li itko vidio domaćina?
-Spustio se na rijeku s curom. -Kojom curom?
Na koju rijeku?
Helen!
-Kako si? -Jesi li vidio Duncana?
Moram mu dati ključeve. Čuva mi kuću ovaj vikend.
Što? Duncan?
Jesi li ga… Molim?
Jesi li vidio Duncana?
Čuva mi kuću. Moram mu dati ključeve.
Oprosti, ništa ne čujem.
Zbog buke. Tko još pušta glazbu tako glasno?
Točno. Da izađemo?
Može, da. Vani ću te čuti.
Tebe nisam očekivao.
Da, morala sam ostaviti ključeve svom blesavom bratu.
Otišao je na rijeku prije pola sata s curom.
Kojom?
Molly. Simpatična je, svidjela bi ti se.
-Mike. -Još se čuješ s njim?
Često me zove.
Smetne s uma da smo se razveli.
Pa dobro.
Ostani na piću.
-Ne mogu, sutra idem na put. -Daj!
Još je rano.
Idem se spakirati.
Aha.
Sjećam se da si prije bila itekako zabavna.
Molim? Još sam ja zabavna.
Nisam to htio reći.
Ja sam toliko zabavna da ti pamet stane.
Uglavnom, možeš li Duncanu dati moje ključeve?
Čuvat će mi kuću dok sam na putu.
Makar, možda je sve skupa zaboravio.
Pripazit će on.
Kao što je pazio na Picklesa?
Nije on bio kriv.
Pregazio je Picklesa autom. Zar je Pickles kriv?
Pas je živio još desetak godina poslije toga.
Nije u tome stvar.
-Bilo mi je drago. -I meni.
Ali reci tom svom najboljem prijatelju da je grozan.
To sigurno neću.
SREĆA ZA POČETNIKE
-Bok! -Jake ti je dao moje ključeve?
-Jest. Oprosti zbog onog sinoć. Može kava? -Super!
-Dva šećera, bez vrhnja. -Hvala.
Ne konzumiram šećer, ali hvala ti.
Zbilja? Ne konzumiraš šećer?
Smanjujem unos šećera.
Spremna si se prepustiti zovu prirode, sljubiti se se zelenilom?
Ako vidiš medvjeda, gledao sam sam puno dokumentaraca o tome.
Protrljaj im trbuh. To im je super.
Odlično, zapamtit ću.
Samo mi nemoj spaliti kuću dok me nema. Sukulente pusti, ne treba ih zalijevati.
Izgledaju zapečeno, uvijek su suhi.
Ovo je popis svega što trebaš obaviti.
Samo se drži popisa. Sve ti piše.
Ovo je… Ovo rade serijski ubojice.
Plastificirala si ga. Imaš aparat?
Ne glupiraj se.
Hoćeš li me ikad prestati gnjaviti?
Obavi nešto kako treba pa te više neću gnjaviti. Dobro?
Aha, to je… U tome je kvaka.
-Odrasti, imaš 35 godina. -Izračunala si!
Obavljam ja sve kako treba. Odrastao sam muškarac.
-Aha. -Da?
-U teoriji. -Aha.
Bit će ti ludo i nezaboravno.
Upoznat ćeš se s drugom djecom.
-Bit ću u društvu odraslih. -Aha.
-Nije to školski izlet. -Gađat ćete mete strijelama.
-Nećemo. -Aha.
Dobru zabavu!
-Hvala, Duncane. -Sve će biti super.
Hvala ti.
-Odgovoran sam. Valjda. -Aha.
-Bok. -Bok!
Pozdravi mi baku Gigi!
Gigi, jesi li tu?
Imam čitateljski klub, brzo se vraćam.
Očito ću večerati sama.
Sanjalice predivna
Probudi mi se ti
Na tebe čekaju rose kaplje i sjaj zvjezdani
Zvucima oporim svijet para uši
Sanjalice prekrasna
Probudi mi se ti
Jupi! Bravo!
-Dušice, baš mi je drago što si došla. -I meni je drago.
Krasno izgledaš, Gigi.
Što mogu, takva sam po prirodi.
-Idemo tražiti smeće po svemiru. -Može. Ja ga nikad ne ugledam.
Moraš gledati detalje, širi kontekst.
Ne, baš obrnuto, zato ga zovu širi kontekst.
Ne trebaš tražiti detalje.
Kako si?
-Isto. -Ne.
Ovdje si, dakle, bolje si.
Istina.
Sve je gotovo?
Aha. Sve je potpisano i pečatirano.
Nisam ga vidjela više od godinu dana.
Ali sad kad je sve završilo, opet sam se rastužila.
Shvaćaš?
Pa i ne baš.
Tvoj je djed umro, pa se nisam stigla razvesti. Bezobraznik!
Ali i dalje namjeravaš
ići na to suludo planinarenje?
Nisi zabrinuta?
Ne, zašto bih se brinula?
Nikad u životu nisam kampirala.
Kad smo pekle kolačiće nad vatrom, umalo da nisam zapalila kuću.
-Pa zašto bih se onda brinula? -To sam zaboravila!
Fališ mi, Nate.
-Bok, Mike. -Helen.
Oprosti što ti smetam. Mogu li skoknuti k tebi?
Mike, nisam doma.
Vezana sam pojasom, u autu sam. Idem na planinarenje.
Ozbiljno? S naprtnjačom?
Da.
Super, baš dobro.
Sad kad smo se napokon razveli,
shvatio sam da smo mi bili vjenčani, ali da se ja nisam vjenčao.
-Nisam se uživio u brak. -Aha.
Da, svjesna sam toga.
A imam osjećaj da sad znam kako je to biti u braku.
Idem ja sad, Mike.
Moram prekinuti. Nazvat ću te kad se vratim s planinarenja.
-Čujemo se kad se vratiš. -Bok!
Dobro, čuva…
U ovoj sobi nema fena.
Ima ga u sobi 16. Hoćete tu?
Ne želim drugu sobu, samo fen.
Pričvršćen je za zid, ne može se skinuti.
Idete na tečaj za preživljavanje u prirodi?
Hvala Bogu, još netko star!
Mislio sam da sam ja jedini!
Je li to neka grozna balavurdija s mladim tijelom i umom?
Sreća je, ali i nesreća, što imamo jedno drugo.
-Ja sam Hugh. -Ja sam Helen.
Ne izgledam kao Hugh. Tata me nazvao po Hefneru. Mislio je da ću biti ženskar.
Mislim, zbilja!
Sad je mrtav. Hugh Hefner. Moj otac je u Calabasasu.
Ozbiljno. Idem sad naći svoj krevet u ovom motelu.
Ovo je već u startu katastrofa.
Lulu, nikakve koristi od tebe.
Nemoj da te večeras ubiju, Helen. Sutra krećemo.
Zabrinjava me taj silni dim.
Ma to je moj štimung.
Volim atmosferu u doba Noći vještica.
Začine za pitu od bundeva i to.
To mi je furka.
Ozbiljno?
E da, u vašoj sam sobi preboljela mononukleozu.
Baš ti hvala.
U sedam navečer karaoke u dvorani za sastanke, ja ih vodim.
Super! Hvala.
Dobro jutro.
-Potpisali su da preuzimaju odgovornost? -Jesu.
Dobro jutro, ljudi!
Molim vas, sjednite pa da počnemo.
Bok.
Ljudi, pripremite se za pustolovinu kakvu niste doživjeli doslovno nikad u životu.
Ja sam Beckett i bit ću vam voditelj i instruktor na ovom planinarenju.
Iza mene možete vidjeti kartu naše rute.
Prijeći ćemo 82 kilometra Apalačkog planinarskog puta u Connecticutu,
plus 50 km u državi New York.
Zahtjevno je, ali prelijepo.
Dok planinarimo, ponašat ćemo se odgovorno.
Ovo su pravila. Sve moramo ponijeti sa sobom i planski se pripremiti.
A to sad i radimo.
Naučite ih napamet.
Start na mjestu jedan sat odavde, završavamo na Painted Meadowu.
Prije nego što počnemo,
sve ću vas prozvati da se međusobno upoznamo.
A onda idemo po opremu. Upamtite.
Ovi ljudi vaš su tim.
Dakle, ime i zanimanje. Da čujemo.
Bok. Ja sam Windy. Ne Wendy. Windy, s „i“.
Imam 28 godina. Nedavno sam magistrirala, a ovdje sam zato što živim za prirodu.
Moj brat lani je bio na tečaju i oduševio se.
Slomio je nogu, ali sam je kriv.
Sjećam ga se.
-Da, sam je kriv. -Aha.
Dalje.
Bok! Ja sam Hugh.
Imam… godina.
Dovoljno sam star da ne kažem koliko.
Ona zna što hoću reći.
Glumac sam u usponu. Dakle, volim izazov, ali mrzim frustraciju.
Došao sam to prevladati. U biti, želim se valjati u bolu i frustraciji.
Fino. I hoćeš.
Tko će dalje?
Pa evo.
Pozdrav. Mason, 28 godina.
Burzovni mešetar, živim onako po mešetarski, kužite?
Planinarim odmalena.
Ovamo sam došao samo da ostanem u formi.
Ako netko ima pitanja, slobodno… Izvor sam znanja.
Odlično, a ako imate pitanja, molim da pitate mene.
-Hvala. -Ili mene.
Sjedni. Ne, ne tebe. Sjedni. Hvala.
Dalje. Ti.
Dobro. Prvo bih htjela pitati: koliko godina imaš?
Pusti mene. Ime i razlog dolaska.
Zovem se Helen i predajem engleski.
Živim u Pittsburghu.
A ovamo sam došla zato što sam se razvela.
Razišli smo se prije više od godinu dana.
Bilo je nevjere.
I zapravo smo se rastali
i puno prije sudskog razvoda.
Ali to je… kao osip.
Zalijepi se za tebe, prati te na svakom koraku.
Želim novi početak.
Čovjek to i ne primijeti, ali život te stvarno troši.
Pobacila sam davno prije nego što smo se razišli.
Obitelj kakvu sam oduvijek željela, to je propalo.
Dakle, ovamo sam došla
zato što ne želim više kršiti obećanja samoj sebi.
Odsad ih želim održavati i zato je ovo…
Ovo je prvi u čitavom nizu koraka.
Ali nekako mislim da ako to naglas izgovorim, onda ću to i ostvariti…
Dobro! Krasno.
Možeš sjesti.
Sljedeći? Ti, recimo.
Bok, ja sam Jake.
Bio sam medicinar.
Liječnik, ali time se više ne bavim.
A ovamo sam došao zbog…
istog razloga kao ona.
Kako se ono zoveš?
Ona se zove Helen.
Helen.
Točno. Prepoznao sam sebe u Heleninim riječima.
Život te ponekad stvarno potroši.
Moraš se tomu nekako othrvati.
I zato sam ovamo došao, da se othrvam.
Dobro, odlično.
Sljedeći?
Pozdrav, ja sam Sue.
Milenijalka.
Zavjetovala sam se na šutnju na putovanju.
Produbit ću svoju posvećenost duhovnosti.
Vjerujte mi, neće biti lako.
Prvo i prvo, nikad prije to nisam radila.
A u srednjoj i na koledžu bila sam u debatnom klubu.
Volim dobru repliku.
Ali šutjeti počinjem od ovog časa.
-Od ovog časa? -Da.
Aha.
Pa dobro, od ovog.
-Dobro. -Bok!
Ja sam Kaylee. Došla sam se suočiti sa svojim strahom od drva.
Imala sam osam godina kad je tata sagradio brvnaru. Nije ju izolirao od vode.
Bilo nam je, blago rečeno, neudobno.
Kad je padala kiša, činilo se kao da si zakopan
u mračnom, drvenom lijesu.
Ružna uspomena.
I zato…
Pa dobro.
A sad, oprema.
RUKSACI
VREĆE ZA SPAVANJE
ŠATORI
HRANA, STOLICE
SVAŠTA NEŠTO
Mislim…
Imaš skroz nove cipele? Nisi dobila one koje smo poslali?
Jesam, zaboravila sam ih doma. Ovo su više-manje moj broj.
Na svu sreću.
Ti si problem.
Dakle ovako, ljudi. Ustajemo u cik zore.
A svaki ćemo dan hodati 10-20 km.
Imat ćete nekoliko dana besposličarenja.
Ali bit će ih malo i zato uživajte u njima.
S krpeljima ovdje nema šale.
Čarape navucite visoko i redovno se pregledavajte.
Cipele ste trebali dobiti prije nekoliko tjedana da ih dosad razgazite.
Čarape su jako važne.
Ako se smoče, dobit ćete rovovsko stopalo. Morate ih svući i osušiti.
Možete ih objesiti na ruksak.
Spavat ćete u šatoru po dvoje.
Svi ćete biti iscrpljeni.
Mrzit ćete sve oko sebe i svi ćete prdjeti slonovski, jasno?
Tako vam je to s dehidriranom hranom. Ovo nije planinarenje za početnike.
Ali u prospektu je oglašeno kao planinarenje za početnike, je li tako?
Točno. Tako je.
Znate što mislim.
Na pola puta, opskrba.
Nosimo samo nužno. Nema šampona.
Ni dezodoransa. Ako ga ponesete, morat ćete ga pojesti.
I molim vas, ponesite donje rublje.
Ja?
Iznenadite sami sebe.
-Ponijela sam donje rublje… -I to je sve.
Možete ponijeti bilježnicu za dnevnik i jednu knjigu radi zabave.
Slobodno ponesite i mobitel, ali neće raditi.
-Da? -A u slučaju nužde?
Satelitski telefon.
-Gdje ćemo kakati? -Prebacit ćemo vas helikopterom.
-Stvarno? -Ne.
Baš kao pticama i životinjama u šumi, ova okrugla Zemlja bit će ti zahod.
Na kraju svog planinarskog doživljaja glasat ćemo
da vidimo tko će osvojiti diplomu za najboljeg planinara.
Imate sat vremena da preuzmete potrepštine, odmah ih spakirate u ruksake,
a onda svi možemo na večeru u La Rosu.
Jedini restoran u gradu.
Vidimo se u autobusu sutra ujutro u šest.
Ako zakasnite, ništa od planinarenja.
Neka igre počnu.
-Može! -Čula si se s vozačem?
Kaylee?
Dođite ovamo, ljudi.
-Pazite da sve uzmete. -To košta oko dolar i 20 centa.
Otkud ti na mom planinarenju?
-Tvom planinarenju? -Da. Duncan te poslao da paziš na mene?
-Nije. -E pa moraš otići.
Nikamo ja ne idem.
Ovo ću učiniti sama.
Sama?
S Beckettom i još šestero ljudi?
Odavno sam se prijavio. Nećeš me se riješiti.
Baš mi ideš na živce!
Onda se odsad ne poznajemo.
Nemoj mi se obraćati, nemoj me ni gledati.
Dogovoreno. Neću ti se obraćati, a pogotovo te neću gledati.
Uopće.
-Ni kad me budeš dozivala u pomoć. -Nema problema.
Zato što neću.
Super.
Odlično.
Bježi sad da te ne vidim!
Sve ste uzeli?
Aha.
Beckette.
I dalje imam dojam da mi nedostaju neke ključne informacije.
Ovo je empirijsko planinarenje, učiš usput.
Evo. Ovo će ti pomoći.
Nekako sam nedovoljno upućena, s obzirom na to da sam planinar početnik.
Tu ti sve piše, pohvatat ćeš konce.
A ako ne pohvatam?
Onda ćeš umrijeti.
Bok.
Ne razumijem zašto nema kave. Bez nje bih mogao nekog ubiti.
-Bit će puno teže nego što sam mislio. -Stalno to ponavljaš.
-Što to? -Da je ovo grozno.
I da će biti teže nego što mislimo.
-Da, oprosti. -Zašto?
I inače sam takav. Navika. Trudim se prestati.
Moja mama vjeruje da što govoriš, to postojiš.
Dogodi se ono što kažeš, bilo to lijepo ili ružno.
-Da. -Primijenio sam to na glumu.
„Ja sam dobar glumac.
Dobivat ću uloge. Ja sam Meryl Streep.“
Ali nije upalilo. Ja nisam Meryl Streep.
-Prodajem osiguranja. Dakle… -Dobar je to posao.
-I tu noć… -Evo gđice Chaplin.
Sue, a šutnja?
Počinjem od sutra. Baš sam ispričala Kaylee…
A ne! Ja još nisam popio kavu, samo ti to ispričaj Kaylee.
Ali inače si mi super.
I tako smo ostali bez benzina i stali kraj ceste.
Dobro jutro, radni narode.
Pa dobro jutro.
Helen, jesi li dobro?
Nisam.
Nisam sinoć trebala popiti onu drugu margaritu.
Pila si margaritu?
Pa sad sam rekla da sam popila dvije, da.
Jesi li bar ponijela knjigu da te zaokupi?
Ne, nisam ponijela knjigu.
Krši pravila. Zaboravila je knjigu.
-Aha. -Tužibabo.
Nisam je zaboravila. Namjerno je nisam ponijela da se koncentriram na prirodu.
A! Dobro.
Ja sam je ponio.
Hispanoamerikanci u Aziji: Kako Amerikanci filipinskih korijena ruše rasna pravila.
I? Kako?
Tako što…
Reći ću ti kad pročitam knjigu.
Ja nosim udžbenik iz psihologije.
A gle ovo, i Jake je ponio udžbenik, ali o kitovima.
-I tuljanima. -I tuljanima! Presladak je.
Poslije ovog putovanja ide ih proučavati u Baju, ludo!
Baš tako. Dapače, izvan pameti.
Ma da. Bit će fenomenalno. Posudit ću ti knjigu o kitovima, Hannah.
Zovem se Helen.
Da vas čujem: što ćete učiniti ako vas zapeče na tabanu?
Sanirat ćemo.
Tako je, Ellen, ako vas zapeče taban, nastaje žulj.
Nešto kao žulj pripravnik.
Ako ga osjetite, zbrinite ga, inače će vas baciti na koljena.
Ovo je naša Normandija.
Naš Dan D. Hodat ćemo 16 km. Još sat vremena i bol počinje.
Dakle, spavajte, meditirajte, bilo što.
Idemo!
Jupi!
Nemojte zaboraviti boce, šalice ili knjige.
Narode, stigli smo.
Ovaj će ruksak biti težak.
-To! -Zapelo je, hvala.
Hugh, daj ubrzaj malo. Nećeš valjda stalno kaskati.
Uživajte u planinarenju.
Ljudi, sad je vrijeme za WC.
Gdje je?
Eno ga.
Idem s tobom.
Ježi ga!
O ne!
Ljudi, pokret!
Pripremite se za nešto najgenijalnije što ste dosad doživjeli!
-Koji je to vrag? -Joj, noga!
-Dobro sam. -To je krv?
Nisi. Što si učinila?
Čovječe! Nismo ni počeli.
Posrnula sam dok sam dizala ruksak.
Tko ima prvu pomoć? Jake.
Ma idemo, dobro sam. Začas će se osušiti.
Osušiti? Zakvačila si arteriju.
Ma ovo je ozljeda, ljudi. Okupite se.
-Puno krvi. -A da se ne okupimo?
E svašta!
Doktore, ti si naš bolničar, baci se na posao.
Da vidimo kako će naš Jake srediti stvar.
Dođi, sjest ćemo.
Daj me nemoj!
Kako si uspjela naći najoštriji kamen u šumi?
Prati me sreća.
To ti je bilo glupo.
Ja sam tako porezala kad sam penjala uza stube.
Ne silazila, penjala.
Lupila sam glavom, a glava krvari. Jako!
-Što je sa zavjetom šutnje? -Pauziram.
Možete li se malo odmaknuti? Stanite ondje, molim vas.
Znači, napokon si se razvela od onog seronje?
Da, jesam.
-Hvala što pitaš. -Aha.
Čime te on uopće privukao?
Eto ga, gotovo.
-Hvala. -Čudno što ovdje počinjemo.
-Meni je lijepo. -Evo.
Ma što ti je? Sama ću.
-Možemo? -Aha.
-Dobro je. -Pokret.
-Možeš? -Da.
Može!
Dobro.
Da? Možemo?
Za mnom, i držite se na okupu.
Ovdje ima više drva nego što sam mislila.
Pa šuma je.
Na ovu stranu. Timski rad.
Je li zabranjen i šampon za suho pranje?
Sav šampon. Ubija autohtone alge i bakterije.
Otkad nam je to prioritet?
Pazite, ovdje ima kamenja.
Ovo je sve uzbrdo?
-To vam je veselje prvog stupnja. -Ma kakvo crno kamenje!
Što je drugi stupanj?
Samo malo, Masone.
Ma daj!
Znam da je bezveze kad sporo hodaš, ali i timski rad je vještina.
Zapamti to.
Nedaleko odavde je čistina. Ondje ćemo ručati.
Idem ja onda.
Dobro vam ide.
-Još koji kilometar pa ručak. -Dan je stvarno predivan!
Istina.
Baš imamo sreće.
Napijte se vode. Zaustavit ćemo se tek za tri sata.
Većina ovo nije vidjela zato što je Ellen na začelju.
-Tko? -Ja.
Eno plavog čovjeka.
-Bok! -Pozdrav.
Stala je na dva trupca prepriječena preko staze.
Zašto se to ne smije?
-Mogli bi biti truli. -Točno.
To sam htio reći.
Truli trupac propast će pod vama. Dakle, slomljena noga i helikopter.
Nemoj više, Ellen.
Možeš sjesti. Guzica je široka, težina se podijeli.
-Guzicu ne možeš slomiti. -Ona može.
Beckette?
Ja se zovem Helen. S „h“.
Dobro, pakirajte se. Krećemo. Koraci ni predugi ni prekratki.
Baš je bezobrazan.
-Smračuje se. Trebamo se utaboriti. -Pametno. Što ima za večeru?
Nemojte stati.
Da vidimo. Ovdje bismo mogli prvi put dignuti šatore i prespavati.
U kampiranju nema hijerarhije. Svi sudjelujemo.
Jake, ti potpali vatru.
Windy, izvadi hranu.
Mason, Sue, Hugh, Helen i ja počet ćemo dizati šatore.
A Kaylee neka…
Neka nje tu.
Ozbiljno sad, što je za večeru?
Da si prodao na vrhuncu u travnju,
iskoristio bi što je bakar pao za dva dolara.
Ali poskupljenje se sad ne može izbjeći.
Baviš se metalima? Dragocjenim? Ili te samo zanima makro?
Ja zasad još samo radim analitiku.
Čekaj, koliko se već ti time baviš?
Trgovanjem? Oko četiri godine. S 25 posto godišnjeg prinosa.
Zato se prisilim na ovakve male pustolovine.
-Da se malo maknem iz ureda. -I ja isto.
Ljudi misle da znaju kakva sam zbog svega ovoga.
Ali odijelo ne čini čovjeka.
Mislim… da se u svima krije više toga nego se naoko čini.
Što je medvjeđa špajza?
Petak navečer kod mene.
Objesiš hranu između dva stabla izvan dohvata medvjeda.
Točno. Zašto?
Da medvjedi ne jedu gnusnu dehidriranu hranu.
-Da. -Ili da ne priđu kampu.
Tako je. Uzmite vreće s hranom pa za mnom.
Pa ovaj čas smo sjeli!
Bože mili!
Tko se prvi javlja za vješanje hrane?
Jake?
Može.
Treba ti malo rekreacije.
Vreća treba visjeti tri i pol metra iznad zemlje,
između dva drveta, razmaknuta bar tri metra. Zašto?
Medvjed se može popeti uz stablo da je dohvati.
-Treba mu biti izvan dohvata. -Tako je.
Dakle, dva užeta, svako oko 15 metara.
Ovo je lagana užad baš za tu svrhu.
Helen, dobaci Jakeu bocu s vodom.
S pomoću karabinera prikvači bocu s vodom.
Ta dva komada užeta zatim ćemo zavezati za dva stabla
nakon što vreću objesimo.
Isuse! Dajem medvjedu svoju hranu. Kao da radimo hladnu fuziju!
-Ja volim fuzijsku kuhinju. -Užad ćemo prebaciti preko grana.
-Ja preko ove, Jake preko one. -Ha?
Ništa mi nisi objasnila.
-Hajde, Beckette. -Da te vidimo.
Da te vidimo!
Malo je falilo!
-Nema veze. -Idemo ispočetka.
Možeš ti to!
-Joj! -Dobar si.
Svaka čast.
Idemo, zavitlaj ga.
Pazi kako bacaš.
Zamahni odozdo.
Jesi li ti to ikad radio?
Naravno.
-Uspjet ćeš. -Do kraja.
Još jedanput!
-Eto ga! -Aha.
-Dobro je. -To!
Ide to nama.
Kad uže prebacite preko grane, privežite za njega vreću s hranom.
-Da? -Ima li ovdje medvjeda?
U prirodi smo. Svašta je moguće.
A veliki psi lutalice?
Ta je vjerojatnost mala.
A što ako je medvjed bijesan?
-Onda piši kući propalo je. -Propalo? Što?
-Zar ne može medvjed pregristi uže? -I ta je vjerojatnost jako mala.
Ali ako je bijesni medvjed baš uporan, ti si mrtav, a on više nije gladan.
I tako život teče u krug.
-Mufasa. -Jake, idi tamo.
Sad ćemo podići vreću.
Da vidite kako se to radi.
Jednu ruku pa drugu.
Ne smiju biti toliko teške da ih ne možete lako dići.
I učvrstite uže čvorom.
Eto, čas posla.
Dobro. Mrak pada, ljudi.
-Natrag u kamp. -Aha.
BIJESNI MEDVJED? DVA STABLA, TRI METRA?
Ma…
Prsti su mi se smrzli.
-Jako je brzo zahladnjelo. -Ajme, da!
-Iznenadilo me to. -Ja sam iz Kalifornije, i mene.
Dobro si?
Da, uvijek. A ti?
Jako mi fali mama.
Ali mama nam svima fali.
Aha.
Zašto ti fali?
Pa najbolje smo prijateljice. Čujemo se gotovo svaki dan.
Jesi li ti bliska s mamom?
Moja baka, zove se Gigi, zapravo je ona podigla brata i mene.
Shvaćam.
Što je bilo s tvojom mamom?
Duga je to priča, a ja sam poprilično umorna.
O tome ćemo neki drugi put.
Nema problema, kako god ti kažeš.
Sviđa li ti se netko od planinara?
Od planinara? Joj.
Pa izbor je prilično skučen, zar ne?
Istina. Ja sam samu sebe iznenadila.
Ne znam što me spopalo, ali skroz sam se zapalila za Jakea.
Tako je simpatičan, tako zgodan,
a ono, nije papak.
A osim toga, i liječnik je!
Tako je rekao, ali mislim da je bio liječnik.
Navodno je dao otkaz.
Dakle, prije bi se reklo da odustaje, nego da liječi.
Ja sam stekla dojam da samo pauzira.
Ali čak i da je dao otkaz, avanturist je i proučava kitove.
Da, tebi to nije malo šašavo?
Odrastao čovjek, a proučavat će kitove.
Kao da ima osam godina.
Pa meni je on baš faca.
Aha. Pa nije.
Ja mislim da face ne idu proučavati život u moru.
Ne znam, nekako mi je čudan.
-Laku noć onda. -Laku noć.
Da, hot dog?
-Dobro jutro. -Bok.
-Kvragu! -Jesam te.
Jake?
Da? Izvoli.
Boli te glava?
Kad si već spomenuo, da.
-Pij više vode. -Dobro.
Poslije popij Tylenol ako se pogorša.
A i kapa ti je tijesna, možda je zato.
-Dobra je. -Hoćeš kavu, Ellen?
Može. Zovem se Helen, s „h“.
Stvarno? Helen?
S „h“, Helen.
Hvala.
Čuj, trebam pomoć oko svog zavoja.
E da. Sjedni na onaj kamen.
-Idem po prvu pomoć. -Dobro.
-Zašto je ova kava tako fina? -Ne znam.
Faca sam u kuhanju kave?
Čula sam priče o tome kakva si ti faca.
Ali ako si takva faca, zašto oko vrata imaš te silne naočale?
Da ti nisu neke ostale doma?
Oho! Toliko si ljuta što sam ovdje da se rugaš mojim naočalama?
Bravo. Rugat ćeš se i Hughovim?
Neću.
Dalekovidan sam, pa mi ponekad trebaju ove.
-A ovo su sunčane naočale. -Aha!
A sunce prži, logično.
Da, a imam i problema s vidom noću.
A kakve to veze ima?
Koljeno mi je dobro.
Imam žuljeve, ali ako mi daš što treba, sama ću ih srediti.
Prave žuljeve?
Zar nisi ti hvatala bilješke?
Jesam. Zapisala sam „treba ih sanirati“ pet puta.
Ali nisam ih sanirala na vrijeme.
Nebitno, daj mi što treba, sama ću.
Pokaži mi.
Pas mater! Pa to je katastrofa. Zašto si šutjela?
Poslije koljena cijeli sam dan bila na začelju. Nisam htjela gnjaviti.
Nije to… Jaka sam, bol i ne osjećam.
-Ma nemoj? -Da.
Helen, jesi li ti u depresiji?
Ma o čemu ti to?
Zašto si ovdje?
Iz istog razloga kao ti.
Nemoguće.
Pa dobro. Došla sam zato što sam se htjela uhvatiti ukoštac s novim izazovom.
I… nadići vlastite granice.
I zapravo… okrenuti novi list.
Stani, drugo stopalo.
Ozbiljne ozljede često se događaju na ovim planinarskim turama.
Znam, ali imaju novu upravu.
Nova uprava? Beckett?
Vjeruješ Beckettu? A to što si 11 puta potpisala da preuzimaš odgovornost?
Ne. Ja namjeravam dobiti diplomu.
Bit ćeš sretna ako preživiš!
A ne! Tu si se prevario.
Misliš da je pred tobom ona stara bezvezna učiteljica.
Helen koja ide spavati u 21.30. Ali ne.
To je Helen u novom i poboljšanom izdanju, Helen koja pljuje opasnosti u lice.
I piški u šumi.
Nova Helen je odvratna.
Pa i jest, da znaš.
Kakve to probleme imaš s vidom noću?
Ma…
Nije ništa, ali nemoj to spominjati.
Zašto ne?
-Nisam prošao pregled. -Pa ti si lud.
Ne hodamo noću, pa nije važno.
Ovaj si mi čas rekao koliko je ovo opasno, i to za nekoga tko ima savršen vid.
Kao i tebi, i meni je bilo potrebno da se suočim s izazovima.
Jeste li dobro?
-Jesmo. -Odlično.
-Pa ne mogu vjerovati! -Nema veze.
Dobro me slušajte.
Helen s „h“ prvi je dan nabila četiri žulja.
Opet ona!
Mason je donekle odgovoran za Helenine žuljeve, zašto?
Evo zašto. Ljudi kao što je Mason, „super planinari“,
opterećuju one koji nisu super, kao Helen.
Oni poput Masona uzrokuju ozljede koliko i oni poput Helen.
Ti to ozbiljno?
Ja sam ozlijedila samo sebe.
Nemojte biti kao Mason!
Budite timski igrač. I nemojte biti kao Helen.
Ako osjetite da vas taban peče, kao što sam rekao u autobusu,
i prije i poslije autobusa…
-Sanirajte to. -Odmah.
Helen s „h“, a remen oko struka?
-Isuse Bože! -Planinari.
Osamdeset posto težine ruksaka mora biti na bokovima.
A ne na ramenima, jasno?
Zategnite remen oko struka, inače ćete se brzo umoriti.
Bolje rezultate postižem kad me pohvale zbog nečeg dobrog.
Pohvalit ću te kad to napraviš.
-Nije prvi put da to čujem. -Put pod noge, ljudi.
Danas nas čeka laganih 16 km.
A sad, planinarski nadimci, ne birate ih sami.
DRVENKA
A onda sam ja rekao…
Pa zdravo.
Evo i vas napokon!
Daj pet!
SPREMIŠTE S HRANOM
Aha.
APOKALIPTIČARKA
Idemo u planine!
-Bok. -Pozdrav.
-Može? -Da.
Autohtona su vrsta u šumama istočne Kanade.
Apsolutno se moglo izbjeći. Uđeš ravno unutra.
-Da, ono… -Tipično za tebe.
Pa valjda.
Beckette, da te pitam. Moj brat kaže da je nogu slomio igrajući nogomet kamenom.
-Je li to istina? -Apsolutno.
Tvoj mi je brat bio noćna mora.
DOKTOR
USPORNIK
-Ti proučavaš sreću? -Da.
Psihologija se bavila problemima.
Neurozama, patologijama i poremećajima.
Cilj je bio analizirati gdje si zeznuo da bi to izliječio.
-Aha. -A ja proučavam ono što ljudi rade dobro.
Kako postupaju oni koji su sretni i prilagođeni.
Ima logike.
Dvije minute da popijete vode.
Prigrizite nešto ako morate.
Pa dobro, sjesti očito nećemo.
Prije spavanja zapišem tri lijepa doživljaja. To je jedna od vježbi.
I to ti je dovoljno za sreću?
Tako nekako. Reci ti tri lijepa doživljaja danas.
Windy, ne mogu nabrojiti baš tri lijepa doživljaja.
Zahladnjelo je, a prirodnog plina imam malo.
Pijem bijelo vino i ne smeta mi što nema dezodoransa.
-Bravo! -To i nisam morao doznati.
Helen, sada ti.
Dobro. Drago mi je što o ovome razgovaramo.
To je jedno. Fino.
Zobena kaša jutros je bila manje gumena nego inače.
Dva. Može, nastavi. Dobro razmisli.
E ovo je super.
Lijepo je kad se ujutro probudim i lice mi je hladno od planinskog zraka,
ali u vreći za spavanje tijelo je i dalje fino toplo i ugrijano.
To je fenomenalno!
-Dobro si se sjetila. -Čarobno.
A ti, Windy?
Dobro, danas?
Pa ovako. Odlična mi je bila kava skuhana jutros na otvorenoj vatri.
-Fino pržena. -Super.
Mahovinasti miris šume.
-Mišići koji me peku na usponu. -Ne, hvala!
-Mene jako peku. -I svježi i prohladni zrak.
Nedohvatljiva si.
Imam prakse. Uostalom, to je moj borbeni poklič.
„Poštuj sve oko sebe!“
Moj borbeni poklič je: „Plači u jastuk, Kaylee“.
Kaylee!
Moj je vjerojatno: „Miči se da te ne gledam“.
Ali sviđa mi se „Poštuj sve oko sebe“.
Možemo ga podijeliti.
Idemo dalje, dug je put pred nama.
Dobro.
Zašto to radiš, Sue?
Zašto si se zavjetovala na šutnju? Ti voliš govoriti.
Žene trebaju govoriti.
Neka se Mason zavjetuje na šutnju!
Tebi je suđeno da govoriš. Ne, možemo mi to. Saberi se.
Samo još tjedan dana. Možemo mi to.
Dobro.
Ne. Ne smijem više.
Još to jedeš, svašta!
Ja bih sve dao za McDonalds.
-Hvala ti. -Aha.
Zašto si zapravo došla?
Pusti sad ono o novom listu. Nisi begonija.
Molim?
Begonije svake godine puste novi list.
Ajme!
Oprosti, prekidam s cvjetnim humorom.
Zašto sam došla?
Mislim da mi je dodijalo da samoj sebi idem na živce.
Shvaćaš?
A ti?
Pa zapravo iz istog razloga.
Htio sam iskušati granice. Dokazati se.
Da imam neku zanimljivu priču.
A ne da pričam u svojoj svakodnevici.
Štošta sam ja mogao biti u životu.
Ali negdje usput…
krivo sam skrenuo i izgubio se.
I sad je vjerojatno prekasno.
Joj! Ma ne, Hugh…
Nema veze.
To je istina.
Pomirio sam se s time.
Godi mi što to mogu naglas izgovoriti.
Znam kakav je to osjećaj.
Da.
Meryl, danas mi peremo suđe.
Evo me!
Kaylee. Hvala ti.
Bože mili!
Što je sad?
Zašto zuriš u mene? Imam nešto na licu?
Ne.
-Nije važno. -Dobro.
Helen, daj pazi.
Pa pazila sam.
-Nisi. -Što je tebi?
Kad god ovdje napraviš neku glupost, netko te mora spašavati.
-Zašto ti uvijek nekog spašavaš? -Molim?
Išao si u Kaliforniju spašavati dupine.
Sjećaš se toga?
Da, sjećam se. Izigravao si junačinu.
-Baš kao i sad. -Ne izigravam.
-To su bili morski lavovi. -Pročitala sam te, samo da znaš.
Ti si ponizni, skromni liječnik
koji voli kruh sa sjemenkama i snalazi se u prirodi,
i koji druge podcjenjuje jer su budale.
Nikoga ja podcjenjujem. Pozornost obraćam samo na…
Reci što ti je na umu, a nemoj u mene buljiti kao neki čudak.
Dobro.
Nije te bio dostojan.
To si htio reći?
Da.
Ovdje u šumi u ovom trenutku,
to si mi htio reći?
Zašto misliš da mi to možeš reći?
Zato što ne… neću da mu se vratiš.
A zašto bih?
To ja tebe pitam.
Kako se usuđuješ…
sa mnom razgovarati o mom propalom braku?
Kad proživiš ono što sam ja i griješiš kao ja, kad budeš bio u mojoj koži,
onda ćeš možda moći nešto reći.
Ali dotad ne zabadaj nos u tuđe stvari.
I ne treba me spašavati, hvala lijepa. Ja spašavam samu sebe.
Dakle, slobodno prestani.
Sutra mijenjamo plan. U ovih deset dana dobro smo napredovali, pa se razdvajamo.
Vidjet ćemo kako se orijentirate.
Hodat ćemo istom stazom, ali u razmaku od 30 minuta. Nađemo se na večeri.
Staza je lagana, sve ćemo pospremiti.
Trebate se vratiti do mraka da podignemo tabor.
Ma zašto ga ne možemo ostaviti?
Idemo u grupama po šatoru?
Joj ne! Molim te da…
Podijelit ćemo se u grupe prema brzini.
Zajedno idu najbrži i najsporiji.
Osim Masona.
-On ide sa sporijom grupom. -Daj!
Timski rad! Naučit ćeš ga, ovako ili onako.
-Na spavanje. Krećemo u zoru. -Stani.
Ma daj! Možemo li o tome raspravljati?
-Vjeruj mi, volio bih ja raspravljati. -Rasprava završena!
Mi smo tim.
Vrati ga onamo. Da, dobro je.
Vidimo se na večeri.
-Bok, ljudi. -Bok.
Majko Božja, priviđa mi se?
-Je li ovo papir? -Molim?
-Kako se ruši šator? -Pokušavam…
Pa zar stvarno?
Smeće?
Idemo, u krug.
Koliko smo puta rekli da prirodu moramo poštovati?
I sve pokupiti?
„Dublje se povezati s prirodom.
Dići se iz vlastitog pepela
kao feniks, kvragu.
I zaraditi vražju diplomu.“
Krasno. Čije je ovo?
Da čujem.
Ničije?
Što sam rekao da će se dogoditi ako vidim da bacate smeće? Je li?
-Da ćeš podivljati. -Da!
Isuse Bože! Umalo da nisam zaboravio.
Beckette.
Duboko udahni, prijatelju. Nekoliko puta.
Sve oko nas je zapaljivo.
Pokazujem vam da svijet nije vaše smetlište.
-Ma što izvodi? -Ako to ponovite, oprljit ću zemlju.
-Stari, što ti je? -Pa…
Prva grupa, 30 sekundi!
Windy, trebam tvoju pomoć. Neka netko pokupi taj papirić!
-Napokon je puknuo. -Komu je još ovo bilo super?
-Kao feniks, kvragu? -Ne želim o tome.
Dobro. Čuj…
Htio sam se ispričati zbog onog sinoć. Bilo je…
Ma nema problema. Pusti to. I meni je žao.
Evo. Sačuvaj.
Ali nemoj još čitati.
-Idemo! -Zašto?
U razmaku od 30 minuta.
A što ćeš ti sačuvati?
Smislit ću nešto.
Ljudi, čekajte!
Sve mi se čini da se Windy zatreskala u Jakea!
A tko nije?
Ja mislim da bi bili baš dobar par.
Stvarno? Ja vibram neku napetost između vas, ima tu neke kemije.
Ma kakvi!
Nas dvoje zapravo se poznajemo.
On je najbolji prijatelj mog brata. Poznajem ga godinama.
Oboje smo se odavno prijavili za ovo putovanje, a nismo znali za onog drugog.
Tek mi sad to kažeš!
Ali on je u La Rosi rekao da se prijavio tek prije koji dan.
Koji dan prije nego što smo stigli?
Da.
-Čudno. -Da.
Ne znam.
Helen, možeš mi pomoći?
Dobro, evo me.
Broji li se poljubac ako je trajao dvije sekunde?
-Nisam vidio da se ljube. -Ja jesam.
Ljudi, jesmo li vidjeli ikakve markere?
Kakve markere?
To je baš tragično.
-Što? -Jake se super ljubi, a ima curu.
-Mi i dalje drvimo po tome! -Dobro.
Idemo popiti vode.
Kako znaš da se tako super ljubi?
Windy nam je rekla. Poljubio je samo nju.
Poslije toga je prestao.
-Ljubav na prvu pusu! -Isuse!
To ne postoji.
-Možemo li promijeniti temu? -Vidi se da ima kemije između njih.
Taj bi privukao i koru na drvetu.
-Da. -Kakvu to curu on ima?
Pa Windy. Zatreskala se u njega, sigurno se i on u nju.
Ali to nismo potvrdili.
Oboje vole ovčarske pse, rebrasti pomfrit i vino. Dakle…
To svi vole, pogotovo rebrasti pomfrit.
Ne sviđa mi se taj nadimak. Apokaliptičarka?
Bistra je. Trebali bismo je nazvati…
Pametnica.
To je glupo.
Pametnjakovićka?
Možeš ti i bolje.
Oboje znaju vješati hranu na drvo i vole vino. Neka se vjenčaju!
Polako. Ovako se ljudi upoznaju i zaljube.
Mason mora piškiti!
Bljak! Kakav prizor!
Stanite! Karta je kod mene!
Pomozi mi, Masone.
Roditelje ne možeš upoznati. Ne onako kako ih poznaju prijatelji iz mladosti.
Kada tebe dobiju i počnu odgajati,
više nisu ljudi kakvi su bili.
Izgube se u svijetu odraslih. Tužno.
Da, stvarno tužno.
Nemoj da moram plakati u šumi, Kaylee!
Hoćemo li ubrzati ili je ovo maksimum?
Masone, daj odspavaj.
-O ne! -Ogladnio sam.
Hugh, pokaži mi kartu.
-Nećemo valjda opet stati! -Voda mi ima okus po hamburgeru.
Ajme, mljac! Jedva čekam da pojedem hamburger.
-O ne! -Vidi, greda!
Trebamo prijeći preko planine.
Ondje smo trebali skrenuti lijevo.
Htio sam biti gimnastičar.
Ali rekli su mi da sam predebeo da se upišem pa…
Majko mila! Hugh?
-Ajme! -Hugh?
-Ne! -Dobro si?
Hugh?
-Je li dobro? -Onesvijestio se.
-Ne! -Moramo skinuti ruksak. Masone!
-Masone! -Čovječe!
Prihvati s te strane.
Jedan, dva…
Dobro.
-Kaylee, prestani. -Oprosti.
-Možeš li stajati? -Mislim da ne mogu.
Pao je na lice. Moramo ga preokrenuti.
Stanite! Dobro sam! Pogledaj u udžbeniku. Sigurno piše da glava može ostati ovako.
Pročitala sam ga cijelog i ne piše ništa slično.
Smiju li se ozlijeđeni pomicati?
Mislim da ne, ali ne može ostati ovako.
-Znam. -Dobro.
Vi ga uhvatite za ramena, ja ću za noge.
-Masone, daj pomozi! -Ma znaš što?
Zapravo sam puno bolje.
-Ne dirajte me. Glava mi je super. -Bit će dobro.
-Namažite vrat da ne izgori. -Okrenut ćemo ga kao palačinku i poleći.
-Dobro, može? Jedan, dva, tri. -Ne!
Je li mu jedna noga dulja od druge?
Da, slomljena je. Moramo mu staviti udlagu.
Kaylee, nađi dvije grane, Sue, nađi košulju dugih rukava.
-Bože! -Možeš li pomaknuti stopalo?
Čuo sam da je kvrcnulo.
To nije dobro.
-Zašto si stao na to stablo? -Evo drva.
Nisi čuo kad su izgrdili Helen? Beckett je to sto puta ponovio!
Sue, ti to ozbiljno? Daj procijeni situaciju!
Gle, eno magarca.
Magarca?
Ma ne. Halucinira.
Može broj dva s velikim pomfritom?
Tko ide po pomoć?
Ti.
Ne osjećam nogu.
-Baš je… -Evo ti udžbenik.
Naći ćeš sve odgovore koje trebaš. Požurit ću se natrag.
A ako umre?
-Neće. -A ako nastavi spominjati magarce?
To je moguće.
Bit ćeš ti dobro.
Ja znam reiki.
Ja idem po pomoć, a ti ostani s Kaylee i Sue, može?
Oprosti. Ne znam što mi se dogodilo…
Nema veze.
Ljudi, namjestite vreće za spavanje i šatore.
Spavajte naizmjence, tako da je netko uvijek uz njega. Pazite se i grijte.
Morate udružiti snage.
A ja ću se vratiti po vas, može?
Uspjet ćete.
Dobro, Helen, možeš ti to. Pročitala si udžbenik.
Samo namjesti… kartu.
Prema stazi.
Morat ćemo nešto smisliti.
Očito nije stvar samo u tome da su neki spori.
Nešto se dogodilo.
-Nema ih satima. -Da.
-Moramo smisliti neki plan. -Znam.
-Ne možemo samo sjediti. -Sad ne možemo ništa. Mrak je.
Da su samo krivo skrenuli, dosad bi se već vratili.
U najgorem slučaju, naći ćemo ih sutra. Glavno da…
-Bok. Našla sam vas. -Bok.
Pa gdje ste vi?
Promašili smo račvanje, izgubili se, a Hugh je pao. Ozlijedio se.
Jako?
Stao je na trupac.
Koliko sam puta rekao da pazite na trupce?!
Da, znam, puno si nam puta to rekao.
Ali stopalo mu je propalo, pao je na lice i mislim da je u šoku.
-Je li bio pri svijesti? -Da, onesvijestio se kad smo ga micali.
-Zašto ste ga micali? -Visio je preko trupca.
-Polegla sam ga na leđa i stavila udlagu. -Bravo.
Kako je bio kad si otišla?
Bio je blijed, znojne kože.
Moramo ga evakuirati.
Ne, previše je mračno. A prvo spasilačko pravilo je da ne povećavaš broj žrtava.
Ujutro ćemo.
Dobro si postupila.
-Sutra ćemo ga izvući. -Ovo je ozbiljno.
Rušimo šatore u pet ujutro. Nema hrane ni kave.
Jest ćete ondje dok Jake i ja zbrinjavamo Hugha. Bit će gadno.
Odmah u krpe i zamislite svog čovjeka.
-Trebat će vam sutra. -Dobro, može. Da.
Dođi.
Jesi li gladna? Hoćeš li kave?
-Da, odlično, hvala. -Evo.
Iskreno, i ja sam malo u šoku.
Sve se odigralo dok si rekao keks. Najednom je tresnuo.
-A Mason je samo… Hvala. -Molim.
Samo se blokirao. U hipu.
-Ne znam što mu se dogodilo. -Da.
Drago mi je da si dobro.
Da, hvala.
Ne mogu spavati.
Oprosti ako ti ne dam da zaspiš.
Ma nema problema. Ni ja ne mogu spavati.
Što je Beckettu značilo ono da će nam trebati naš čovjek?
Radili smo vježbu
u kojoj je od nas tražio da zamislimo jednog čovjeka
koji nas iskreno voli i vjeruje u nas.
Ako u bilo kojem trenutku zapadnemo u krizu,
moramo se u mislima obratiti tom čovjeku
i iz njega crpsti snagu da ustrajemo.
Tko je tvoj čovjek?
Moja mama.
Pa da, tvoja mama je super.
Svima uvijek zapamti ime.
Njezin kolač od keksa i vrhnja bio je vrhunski.
Da, još ga radi.
A tko je tvoj čovjek?
Vjerojatno Nathan.
To je brat bez kojeg si ostala?
Znaš za njega?
Znam da se dogodila neka nesreća,
ali Duncan mi nikad nije to do kraja ispričao.
Aha.
Bili smo jako bliski. Sve smo radili zajednički.
Gradili tvrđave. Igrali smo se…
Ma ono.
Neću o tome sad kad idemo spavati.
Samo daj. Zanima me.
On je tek navršio pet godina, ja sam imala šest.
Svi smo bili u vikendici prijatelja mojih roditelja na jezeru i…
Nathan je strašno htio ići gledati brodove, obožavao ih je.
Uporno me moljakao
da odem s njime u marinu.
Ja sam htjela ostati kod kuće
i gledati film s ostalom djecom.
On je izašao.
Ali ja to nisam primijetila, nije nitko.
Našli su ga te noći.
Grozno.
Baš mi je žao.
Naravno da mi se glavom mota samo: „Zašto nisam otišla s njim?“
Zašto nisam roditeljima rekla da ga odvedu?
-Imala si šest godina? -Jesam.
Ali… Da, razumijem tu logiku.
Međutim, to ništa ne mijenja.
Duncan je često bio bolestan.
A moja mama je jednostavno… Pa ono, jednostavno je pukla.
I tad su se moji razveli, a tata nas je ostavio.
A onda nas je jedan dan mama samo odvezla k Gigi.
I nikad se nije vratila.
Znaš da mi šalje poruke? Poruke na mobitel. I pita me…
kako sam.
Uvijek joj odgovorim: „Ma super sam.“
Zato što ti uvijek i jesi super.
Mislim da ja zapravo nikad nisam bila super.
Ali super sam kad treba nekog izgubiti. Izgubila sam Nathana.
I svoje roditelje, a sad i…
-Nisi izgubila Duncana. -Nisam.
Nije on tražio da se rodi, znaš.
U ta su ga govna uvalili isto kao i tebe.
Ali strašno sam ljuta na njega.
Znam da nije fer. Svjesna sam toga, ali…
On je bio pošteđen onog što sam ja proživljavala.
On nije opterećen tim bremenom koje ja nosim. To je…
Tvoji su roditelji i njega napustili.
Jesu.
Dobro, sutra nas čeka pakleni dan.
Trebamo se naspavati.
E da. Jesi li poljubio Windy?
Jesam, ali… Igrali smo bocu istine.
Aha, bocu istine!
Sad mi je sve jasnije.
A zašto to tebe uopće zanima?
Ti se još čuješ s bivšim mužem. Kao da ste…
On mene naziva.
Da, a ti odgovaraš na pozive.
Stalno govoriš o tome kako te vaš prekid obilježio i kako se zalijepio za tebe.
Ali koliko ja vidim, ti si se zalijepila za taj prekid.
A i za njega.
Samo da znaš,
ja se ne lijepim ni za koga, ni za jednog muškarca.
I sasvim sam sposobna razgovarati s čovjekom koji mi je bio muž,
a da nemam neke…
Nema problema, ako je samo u tome stvar.
Zašto sad zvučiš kao ljubomorni dečko?
-A zašto ti zvučiš kao ljubomorna cura? -Ma znaš što?
Široko ti polje. Ljubi se sa svakom ljepoticom od 20 i nešto godina.
-Jednom. -Meni ostavi bivše muževe pušioničare.
Bilo kakve pušioničare. I nećemo jedno drugo gnjaviti.
-Helen. -Ma nema veze, zaboravi.
Laku noć.
Ne znam što nas čeka kad stignemo u kamp.
Zato svi moramo ostati prisebni.
Ma ovako ćemo.
-Helen? -Da?
Zbrinula si Hugha, smjestila Masona, Sue i Kaylee i pronašla nas.
Ti nas vodiš.
Dobro.
Bravo.
Odlično, Helen.
Dobro, idemo.
Odavno ja već volim tebe
Društvo meni ti si najdraže
Sue, dodaj mi nož. Skratit ću si muke.
I ja znam, molim te, vjeruj mi Moja žudnja bio si
Zelenorukavni
Bože dragi!
Helen!
Hvala Bogu!
-Bok. -Joj! Vratila si se.
Pa naravno. Odlični ste bili.
-Zdravo, bolničarko! -Da vidimo što je s tobom.
Napokon da se i meni posvetiš!
Ali da je bar povod drukčiji.
Ma da. S ovakvom nogom neće moći nikamo.
Da.
Napravit ćemo Hughu nosiljku. Kod koga je uže za vješanje hrane?
Vas tri. Trebamo dvije grane od dva i pol metra, dovoljno jake.
Masone, daj mi tri jakne.
Idemo, ljudi, trgnite se!
Dobro, vidimo se ondje za dva sata. Hvala.
Bit ćeš dobro. Iznijet ćemo te.
-Ništa se ne brini. -Dobro.
Najbliža je staza pet kilometara istočno. Čekat će nas hitna.
Da ponovimo.
Mason, Helen, Jake i ja nosimo Hugha. Velike ruksake ćemo pokupiti na povratku.
Ja nosim Hughov ruksak.
Windy, Kaylee i Sue nose hranu i toaletni pribor na Painted Meadow.
Vidimo se na večeri.
Sutra je nulti dan, čuvajte se dotad.
Bok!
Sretno. Volim te, Hugh.
Kako je on?
Trpi jake bolove. Rekao je da je Helen njegova junakinja.
Nešto si ipak uspjela, Helen s „h“. Bravo.
Samo malo. Moram se psihički pripremiti.
-Može? -Gledaj mene.
-Ne miči pogled s mog lica. -Jedan, dva, tri.
Ispružite ruke, bit će vam lakše nositi. Može?
Dobro je tako.
-Može? Idemo. -Hajde.
Čujem odjek s brjegova i dolina
Da Beckettu tek12 je godina
Aha, jako duhovito.
Televizora ni auta u mene nema
Pa zato u tuđi krevet skočih ja
Zato u tuđi krevet skočih ja
-Fuj! Molim? -To čudno zvuči.
A ona brojalica „99 boca“? Brže će nam proći vrijeme.
Devedeset i devet boca piva na zidu
Devedeset i devet boca piva
Jesi li dobro?
Vodite me u spa.
-Guraš? -Dobro sam. Šake me bole.
Da vidim. Aha.
-Još samo malo. -Hej!
Hugh, hitna je pred nama. Jako smo blizu.
-Uspjeli ste. -A da malo priskočiš?
Sve će biti dobro. Vidimo se u gradu. Čuvaj se.
Vi isto.
Nema nikakve sumnje, Helen, od svih u ovoj grupi, ti si mi najmanje antipatična.
To kažeš zato što su te nakljukali analgeticima.
Da, ali i zato što je to istina.
Stvarno si mi simpa.
I mali savjet: ako mu se sviđaš, reci mu i gotovo.
Helen, ma ovdje ništa nije važno.
Kao u svemiru.
Stvarni život je na ledu.
Ja zapravo nisam na nosilima s jednom duljom nogom.
Doma sam, u svom krevetu. I samo što se nisam probudio.
Slušaj, on je najbolji prijatelj mog mlađeg brata.
-Nema tu logike. -Helen!
Ako hoćeš okrenuti novi list, pa okreni ga s tim bombončićem.
Uostalom, čini mi se da on misli da si ti feniks.
Ma svi znaju da je onaj popis moj.
Znaju, da.
-Možemo ići. -Čestitam, vojniče.
Mi za ovo nismo odgovorni.
-Javit će vam se moj odvjetnik. -Potpisao si.
Helen, maži se kremom za sunčanje!
Starenje ne možeš zaustaviti, ali zaštiti kožu.
Hvala.
Idi sad.
Bok!
Lijep osjećaj, ha?
Što?
-Ta iscrpljenost. -Da, stvarno godi.
Ljudi, natrag u kamp.
Idemo na meni najdraže mjesto na svijetu.
Jedva čekam.
Ja isto.
-Hvala. -Nema na čemu.
-Bok, ljudi! -Eto nas!
Dobri smo bili.
Uspjeli smo!
Jedva čekam. Sad već stvarno puno očekujem.
-Kava? -Može, odlično. Prekrasno je ovdje.
-Istina. Izvoli. -Hvala.
Oprosti zbog onog neki dan.
Nema veze. Ne zamaraj se time, stvarno.
Znam što misle o meni.
Moj život nije stvaran.
Pozer sam.
Već toliko dugo glumatam i izigravam kretena da…
više i ne primijetim kad me to uhvati.
Pa svjestan si toga, a po svemu sudeći, trudiš se to ispraviti.
Htjela sam prošetati, hoćeš li sa mnom?
Mislim da ću malo ostati ovdje. Ako nemaš ništa protiv.
-Naravno da nemam. -Dobro.
Hvala na kavi.
-Bok. -Dobro jutro.
Ono je odlično mjesto za pecanje pastrva.
Pa super.
Tata me ovamo vodio u ribolov dok sam bio dijete.
Naslušali smo se priča o tome kako je ovo mjesto ukleto ili sveto.
Zamisli!
Oboje je točno.
Znam da će te to možda iznenaditi,
ali nisam se mogao uklopiti među druge kad sam bio mali.
Zbunjivao sam druge.
Da.
Ali…
U ovo se uklapam.
U divljinu.
Ovamo pripadam.
Kao da sam…
dio veće cjeline.
-Nemaš valjda rovovsko stopalo? -Molim? Nemam.
-Ne. -Sad bi mi još samo to falilo.
Operi čarape i osuši ih.
Da, dobro. Hoću.
Da se nasučeš na otok,
bi li radije bio s Masonom ili Hughom?
Nijednim.
Izvoli, dobri čovječe.
Tvoja kruna.
Ma pristao bih ja i na osrednje…
Ne ide mi iz glave nešto što si rekao kod Duncana.
Rekao si da više nisam zabavna.
Puno sam razmišljala o tome.
Što si htio reći?
Rekao sam da si prije bila zabavna.
Da. Iz toga proizlazi da više nisam zabavna.
Kad sam to onda bila toliko zabavna?
Prije…
-Prije Mikea. -Da.
Pa, da.
Sjećaš se kad si se s nama znala naći u onom studentskom baru?
-Da. -Razvaljivala si na karaokama.
-Da! -Uvijek široke ruke.
Stalno si nas častila. Naplaćala si se pizza s preljevom od vrhnja.
Pa niste imali love.
-A i dobra sam. -Da.
Sjećam se tebe, Helen. Sjećam se…
da si uživala u životu i da si se stalno smijala.
Bila sam mlada. Neopterećena obavezama.
Još si mlada.
Da.
Oboje smo mladi.
Nas dvoje mladih u divljini!
Dok nas medo ne dohvati.
Svaka čast. Prekrasne su.
Gdje je Doktor?
Kraj rijeke. Traži bolje mjesto.
Idem ga potražiti.
Kako ćemo ih ispeći?
Moraš je očistiti.
Hvala ti na tvojoj žrtvi.
Glava meni. Puna je proteina.
Založimo vatru. Tko ide po drva?
Jake, jesi li tu?
Jake?
Jake? Jesi li tu?
Jake?
Hej, Jake!
-Evo me. -Gdje?
Ovdje. Ovdje sam.
Ozlijedio si se? Zašto ležiš?
-Nisam… -Hej!
Hvala što si došla po mene.
Molim.
Jesi li dobro?
Ma… Bojim se.
Bojiš?
Zašto? Sve je dobro.
Izgubio sam naočale…
Kako si ih izgubio? Zar ti nisu…
Bile su. Ali zapele su na granu i ispale.
Predugo sam ih tražio. Zvuči baš glupo.
Nije glupo. Izgubio si naočale.
A ovdje je jako mračno.
Helen, gubim vid.
-Molim? Kako to misliš? -To mi je genski.
Retinitis pigmentosa.
Svi fotoreceptori u mojim očima odumiru jedan po jedan.
Majko mila! Aha, znači zato si se prestao baviti medicinom.
Da. Primijetio sam to prije nekoliko godina i jako se brzo pogoršalo.
Pogotovo noću.
Imam dojam da više ne znam tko sam.
Prije sam sve mogao sam, a sad jednostavno…
-Osjećam se izgubljeno, i jesam izgubljen… -Hej!
Ja sam tu.
Znam što znači biti izgubljen; ti to nisi.
-Jake? Helen? -Aha.
Ovdje smo.
Hvala što si me…
spasila.
Sad smo kvit.
Idemo.
U kraju gdje su cure lijepe sve
Prvi put oči moje Molly Malone vidješe
Gura ona svoje tačke Kroz ulice kratke i dugačke
I viče na sav glas: „Školjke, navalite, sad je čas!“
Sad je čas
I viče na sav glas: „Školjke, navalite, sad je čas!“
Sad je čas
I viče na sav glas…
Ajme!
Pada snijeg!
Joj!
Bože mili!
Molim?!
Ovo se rijetko kada doživi. Prvi snijeg ove godine.
Pa ovo je nevjerojatno!
Svi se dobro obucite. Noćas će biti hladno.
Ovo je ludo!
Sutra će nam biti baš teško na stazi.
Nešto posebno za našu posljednju noć.
Stvarno nevjerojatno.
Svaka čast kako ste se spremili. Ostavljate samo otiske stopala.
Bravo.
Ovo je bio fantastičan doživljaj.
Osim što Hugh umalo da nije poginuo. U autobusu ćemo ispuniti listić
i glasati tko će dobiti diplomu za najboljeg planinara na tečaju.
Znam svog favorita.
Dobro.
Oprostimo se sad od ove ljepote.
Molim, pognite glave.
Sveznajuća Majko. Oprosti što te tako kaljamo.
Oprosti što smećem zatrpavamo tvoju zemlju i plastikom gušimo tvoje ribe.
Hodamo glupi, slijepi i bijesni
pa ne vidimo uvijek tvoju nepojmljivu ljepotu.
Hvala ti.
Na ovom svijetu punom čuda.
I što si nam darovala Painted Meadow.
Nismo dostojni tvoje ljubavi ni sreće koju nam pružaš.
Hvala ti.
A prije nego što odemo,
želio bih Masonu ponuditi novo planinarsko ime.
Zbilja?
-Da. -Može.
-Prihvaćam. -Dobro.
Odsad ti je novi nadimak Veliki Jelen.
-Veliki Jelen! -Fora.
-To je simbol promjene. -Točno.
Veliki Jelen.
Veliki Jelen!
Drvenka, ti nas vodiš.
Stvarno? Ja?
Povedi nas kući.
-Spremni? -Jesmo!
-To! -Odlično.
-Naprijed, Drvenka! -Samo poletno.
To je za Colea koji mi je slomio srce u vodenom parku.
To, Lulu!
Da se bar nisam spustila tim toboganom.
Uglavnom, hoće li još netko… Evo Becketta s nagradom.
Nisam još prebrojio glasove. Jedan časak, molim vas.
Nije to ništa.
Ne moraš biti Beckett, može i tako.
Windy!
Odlično izgledaš. Hoćemo o budizmu? Uz piće?
-Živjeli! -Kako je?
Helen s „h“, kako ide?
-Dobro izgledaš. -Ti isto.
Ako želite dovesti glasnice u formu,
imam odlične vježbe i za to.
Evo ga, narode, spremni smo za dodjelu diplome.
Priđite.
Svi smo na okupu? Odlično.
Diploma će pripasti nekomu koga smo svi dobro upoznali i zavoljeli.
Hughu!
-Molim? -Hugh?
-Beckette, njega nema. A Helen? -Ona je Hugha spasila, zaslužuje diplomu.
Slažem se, ali za Hugha ste glasali vi.
-Ja nisam. -Ni ja.
Ja možda. Oboje su na „h“.
Glupost. Ponavljamo.
Ne ide to tako.
Nema problema, stvarno. Za Hugha.
I za Helen s „h“.
Volimo te, Helen.
Otraga je staklenka za napojnice, ako netko bude široke ruke.
Ne vjerujem u kapitalizam, ali ono, lakše je kad imaš novca.
Lulu će nam sad prirediti večer
vrlo zanimljivih karaoka.
Dakle, uživajte.
Zanimljivim počinjemo.
A gdje će nam tek biti kraj, narode! Dakle ovako…
-Ja sam glasao za tebe. -Pet minuta pauze.
Digla si se iz pepela i povezala s prirodom, Helen s „h“.
Nikad se ja tog popisa neću riješiti!
Ne bacaj stvari po šumi.
Dobro.
Bok.
Ja sam…
glasao za Hugha.
-Oprosti, mislio sam da tebe nije briga. -I nije.
Kad nisam pobijedila.
E da.
Ne odustaje, ne vjeruje da ima curu.
Ima curu?
Da, ima nekoga doma.
Bok, ljudi.
Pa normalno!
Razgovarali smo o tome kako ćemo ostati u kontaktu.
Narode, ekipice.
Sad kreće prava ludnica.
Helen?
Što je bilo? Kamo ideš?
Kući.
Ma daj… Zar ne možeš ostati?
Ne mogu. Stvarno.
Zašto ne?
-Helen? -Kamo to ideš?
Bok!
-Išuljala sam se ranije. -Ne!
Ma da. Nisam vas htjela ometati, ali idem kući.
-Jako ćeš mi faliti. -I vi meni.
-Dok si tu: tri lijepa doživljaja. -Može.
Dobro, prvo. Drago mi je što nitko nije umro.
-Meni isto. -To je dobro.
Drugo, jako sam sretna što sam stekla divne prijatelje.
I treće,
bolje sam upoznala sebe. Osjećam se drukčije.
-To je četvrto, ali nema veze. -Dobro.
Rastanci mi ne leže.
-Volim vas, vidimo se uskoro. -Volimo te, bok.
Mi smo kao Romeo i Julija
Kao cigareta i pivo ili dva
Kao sreća što se nije još ostvarila
Ali hoće
Ne bih to trebala slušati.
Pa zar Jake?
Jake?
„Ne volim te kao da si ruža od soli, topaz,
ili strijela karanfila koji pronose oganj:
volim te k'o što se vole neke mračne stvari,
potajno, između sjene i duše.
Volim te kao biljku koja ne cvjeta
ali nosi u sebi skriveno svjetlo cvjetova,
i zbog tvoje ljubavi u tijelu mi taman živi gusti miris što se uzdigao iz zemlje.
Volim te ne znajući kako, ni kada, ni odakle,
volim te izravno bez problema i gordosti:
tako te volim jer ne znam voljeti drukčije
nego na taj način na koji nisam i nisi,
blizu, da je tvoja ruka na mojim grudima moja,
blizu da ti se oči sklapaju s mojim snom.“
Izgledaš potpuno drukčije nego kad si otišla prije koji tjedan.
Znala sam da se nešto promijenilo.
Osjećam se drukčije.
Čudno, ali osjećam se mlađe. Je li to moguće?
Majka Priroda sposobna je za svakakva čudesa.
Kao i ljubav.
Gigi, nisam se ja zaljubila.
Tko je to?
Idem ja!
Bok!
Zdravo.
To sam samo ja.
-Uđi. Kako si putovao? -Hvala.
-Jako ugodno. -Fino.
-Kako je bilo na planinarenju? -Preživjela sam.
-A da? -Dobro je bilo.
Ma što to…
To je…
čudno.
A što to izvodimo?
Htjela sam reći da se u našem odnosu
sve uvijek vrtjelo oko mene, a ne tebe
zato što sam u sebi nosila bijes i grižnju savjesti zbog prošlosti.
To nije fer prema tebi i želim krenuti ispočetka.
Super mi je ova tvoja prosvijetljena vibra! Baš dobro.
-Drago mi je. -Aha.
Dođi na kavu, Gigi je tu.
Još ne jedeš šećer?
Šećer mi je sad glavni.
-Opet si na šećeru. -Aha.
To ti je pametno.
Dakle, otišla si planinariti
i sad si najednom drugi čovjek.
Ali samo ću reći da mi je drago što nisi umrla u šumi.
-Hvala. Nisam kreten. -Znam, ali ono…
Sad ćemo pokrenuti kojekakve razgovore, je li?
Aha. Znam, nije ugodno, ali samo ćemo tako sve istjerati na čistac.
-Ne želim razgovarati o tome. -Dunky, stigao si!
-Do šest se spremi, u šest i pol, pokret. -Može.
Kamo?
Slavimo rođendan u čitateljskom klubu
s Giginim povremenim dečkom Rickyjem.
To bih preskočila.
-Ne ide ti se? -Ne.
Moraš ići na proslavu. Zašto nećeš?
-Dobro. Bit ću bolja sestra. -Pleši.
To te ja pitam, pleši!
-Rekla sam da idem. -Ideš!
Sretan rođendan, Ricky.
-Oho, Gigi! -Vidi ti nju!
Ricky i Gigi opet su skupa.
-Zamisli! -Tako i treba.
-Apsolutno, točno tako. -Divota!
Ma krasota.
Ovo mi je posljednje, inače ću zaspati.
Dobra ti je norma za amaterku.
Na planinarenju smo razgovarali o svom čovjeku,
čovjeku u koga se najviše pouzdajemo.
Ti si uvijek bio moj čovjek,
a nadam se da ja mogu biti tvoj.
Pa ti si više-manje uvijek i bila moj čovjek.
Hvala, Dunks.
Neću te iznevjeriti.
Dobro, ali idemo redom.
Moramo plesati na ovu stvar. Obožavam je.
-Baš moramo? -Moramo.
Može. Aha.
Kamo si nestao?
-Pročitala sam pjesmu. -Nisam je ja napisao.
Znam da je nisi napisao.
Oduševila me. Trebala sam ostati.
Imala si pravo.
Ponašao sam se kao ljubomorni dečko,
ali to je zato što već jako dugo želim biti tvoj dečko.
Ne mogu više potratiti nijedan dan bez tebe.
Moj će se život promijeniti i moraš to uzeti u obzir.
Ali nadam se da hoćeš.
Da ćeš to uzeti u obzir zajedno sa mnom.
Obožavam ovu pjesmu.
-Hoćeš me vidjeti kako plešem? -Aha.
A ti mene?
Gledat ću te dok god mogu.
Jake, frende!
Dobro, ljudi!
Aha!
SREĆA ZA POČETNIKE
Prijevod titlova: Sandra Mlađenović