Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PITTSBURGHI VASÚTÁLLOMÁS
Céljaim a túrázásra:
Közelebb kerülni a természethez.
Feltámadni a hamvaimból, mint egy rohadt főnix.
Szerezni egy fránya oklevelet.
Szia! Boldog hatodik házassági évfordulót! Ma lett volna.
Hiányzol.
Tökéletes. Kész is. Köszönöm!
- Jól vagy? - Igen.
- Jól. - Akkor jó.
- Máris jövök. - Oké.
Kérek egyet. Köszönöm!
Gratulálok, Helen!
És most csinálj valami ilyesmit!
Szia, tesó! De jó férjet fogtál magadnak!
Hagyd már békén, jó? Ma van az esküvője.
És engem is! Nekem is ma van.
Az nem fog menni, mert szerintem egyáltalán nem hozzád való,
és Jake szerint sem.
- Micsoda? - Ki?
Hogy ki? Jake, aki nyolcadik óta a legjobb barátom.
- Stroke-ot kaptál? - Nem.
Háttal álltam. Nem láttam. Szia, Jake! Hogy vagy?
Jól vagyok, köszi. Csodásan nézel ki.
Köszönöm!
Duncan, hálás vagyok azért,
hogy így védelmezed a nővéredet,
de nincs rá szükség, oké?
Már régóta együtt vagyunk Mike-kal.
Össze is házasodtunk.
Ma összeházasodtunk, és rendben leszünk.
Én is rendben leszek.
Köszönöm, de nekem egy kicsivel több élettapasztalatom van, mint neked.
Oké. Nem vagyunk annyival fiatalabbak nálad.
- És már mi is… - Öt évvel.
…látjuk, hogy ez egy óriási…
- Már megint. Na jó. - Elesett!
- Azta! Micsoda esés! - Hé!
- Tessék. - Jól vagy?
- Segítek. - Köszi!
Hiba. Ez volt a mondat vége.
Ez bizony.
Duncan?
Nem látta valaki a házigazdát?
- Lement a folyóhoz egy lánnyal. - Milyen lánnyal? Milyen folyóhoz?
Helen, szia!
- Szia! Hogy vagy? - Szia! Nem láttad Duncant?
Oda kell adnom neki a kulcsaimat. Vigyáz a házamra.
Mi van Duncannel?
Nem láttad? Micsoda?
Nem láttad Duncant?
Oda kell adnom neki a házam kulcsát.
Bocs, de egy szavadat sem hallom.
Mert túl hangos a zene! Ki tekeri fel ennyire?
Jó, oké.
Kimenjünk?
Jó. Kint legalább hallak is.
Nem számítottam rád.
Ja, csak elhoztam a kulcsaimat a hülye öcsémnek.
Kábé félórája lement a folyóhoz a barátnőjével.
Van barátnője?
Mollynak hívják. Nagyon kedves. Bírnád.
- Mike az. - Még beszélsz vele?
Hívogat.
- Szerintem elfelejti, hogy elváltunk. - Értem.
Nem maradsz egy italra?
Nem. Holnap elutazom.
Ne csináld már! Még korán van.
Pakolnom kell.
Jó.
Emlékszem, annak idején milyen jó fej voltál.
Tessék? Még mindig jó fej vagyok.
Nem így értettem.
El sem tudod képzelni, mennyire jó fej vagyok.
Na mindegy. Odaadnád a kulcsaimat Duncannek?
Ő vigyáz a házamra, amíg elutazom.
Bár ki tudja, emlékszik-e egyáltalán.
Vigyázni fog rá.
Úgy, ahogy Picklesre vigyázott?
Az nem az ő hibája volt.
Elütötte a kocsijával. Talán Pickles hibája volt?
Az a kutya utána még vagy tíz évet élt.
Nem ez a lényeg.
- Örülök, hogy láttalak. - Én is.
De esetleg elmondhatnád a legjobb barátodnak, milyen rémes alak.
Nem fogom.
BOLDOGSÁG KEZDŐKNEK
- Hali! - Szia! Jake odaadta a kulcsot?
- Igen. Bocs a tegnap este miatt. Kávét? - Szuper.
- Két cukorral, tejszín nélkül. - Köszi! Bár most nem cukorral iszom.
- Tényleg? Most nem cukorral iszod? - Próbálok lejönni a cukorról.
Készen állsz a vadonra? Hogy a szél színeivel fess?
Ha szembejönne egy medve, én az összes medvés dokut láttam.
Megsimogathatod a pocakjukat. Imádják.
Szuper. Megjegyzem.
Kérlek, ne gyújtsd fel a házam!
És a pozsgásokat ne locsold meg! Nem kell.
Nagyon szikkadtak. Mindig szárazak.
Adok egy listát a teendőkről.
Kövesd a listát! Minden rajta van, ami kell.
Na jó, ez… Ez totál sorozatgyilkosos.
Még lamináltad is. Van laminálógéped?
Ne csinálj hülyeséget!
Egyébként örökké kritizálni fogsz engem?
Csinálj valamit jól, és akkor majd nem kritizállak, oké?
Megvan. Ez a nyitja.
- Felnőhetnél így 35 évesen. - Már tudom.
Amúgy sok mindent jól csinálok. Felnőtt férfi vagyok.
- Igen. - Igen?
- Papíron. - Igen.
Ez lesz életed legcsodálatosabb élménye.
Jelvényeket és barátokat szerzel.
- Ez egy felnőtt túra. Nem tábor. - Horgászni fogsz.
Értem. Íjászjelvényt szerzel.
- Az sem lesz. - Jó.
Jó szórakozást!
- Köszi, Duncan! - Minden oké lesz.
Köszönöm!
- Felelősségteljes vagyok. Vagy ilyesmi. - Aha…
- Szia! - Szia!
Puszilom Gigi nagyit!
Gigi, itthon vagy?
Könyvklubba mentem. Nemsokára jövök.
Akkor egyedül vacsizok.
Álmodó királyleányom Ébredj fel s nézz reám
Csillagfény s harmat vár reád
A rút világ zajai elcsendesültek
Álmodó királyleányom Ébredj fel s nézz reám
Szép volt! Bravó!
Úgy örülök, hogy itt vagy, szívem!
Én is örülök, hogy itt lehetek.
Olyan csodásan nézel ki, Gigi!
Akkor sem tudunk leállni, amikor akarunk.
- Keressünk űrszemetet! - Oké.
De tudod, hogy én sosem látom meg.
Közelebbről kell nézned. Az összképre koncentrálva.
Nem. Pont ez az összkép lényege.
Nem szabad túl közelről nézni.
Hogy érzed magad?
Ugyanúgy.
Nem. Itt vagy, tehát jobban érzed magad.
Ez igaz.
Mindenen túl vagy?
Igen. Véglegesítettük a válást.
És már több mint egy éve nem láttam,
de most, hogy hivatalos lett, megint szomorú vagyok.
Tudod, hogy értem?
Igazság szerint nem.
A nagyapád meghalt. Esélyem sem volt elválni a rohadéktól.
De továbbra is
el akarsz menni erre az őrült túrára?
Nem aggódsz?
Nem. Miért aggódnék?
Soha életemben nem kempingeztem.
Amikor legutóbb pillecukrot sütöttünk, majdnem felgyújtottam a házat.
Min aggódjak?
Már el is felejtettem.
Hiányzol, Nate.
NATE, HELEN ÉS DUNCAN
- Szia, Mike! - Helen, szia!
Bocs a zavarásért. Figyelj, átmehetnék hozzád?
Mike, nem vagyok otthon.
Be vagyok kötve. Kocsiban ülök. Túrázni megyek.
Túrázni? Tényleg? Hátizsákkal?
- Igen. - Szuper. Jól hangzik.
Figyelj, most, hogy hivatalosan is elváltunk,
rájöttem, hogy bár összeházasodtunk, én nem voltam házas.
- Nem köteleződtem el. - Igen.
Igen, tudom.
És úgy érzem, most már tudom, hogy kell csinálni.
Figyelj, most megyek, jó?
Le kell tennem. Majd felhívlak, ha hazajöttem, jó?
- Akkor majd beszélünk. - Szia!
Jó, vigyázz…
Ebben a szobában nincs hajszárító.
Az a 16-os szobában van. Inkább azt kéred?
Nem, csak egy hajszárítót kérek.
A falhoz van rögzítve. Nem lehet leszedni.
Helló! Te is a BSC túrájára mész?
Hála az égnek! Még egy vénség!
Azt hittem, én vagyok az egyetlen!
Amúgy tele vagyunk undi fiatalokkal. Testben és lélekben is.
Jó, hogy itt vagyunk egymásnak. Meg rossz is.
Hugh vagyok.
Én meg Helen.
Tudom, fura. Apám Hugh Hefnerről nevezett el.
Azt hitte, nagy nőcsábász leszek.
Benézte.
Már meghalt. Mármint Hugh Hefner. Apám Calabasasben él.
Tényleg. Na, megkeresem az ágyamat ebben a motelben.
Már most borzalmas ez az egész, nem?
Lulu, kösz, hogy nem segítettél!
Ki ne nyírjanak ma éjjel, Helen! Holnap indulunk.
Aggaszt ez a füst mögötted.
Ja, nem, ez direkt van.
Bírom a kísértetes, őszies dolgokat,
a fahéjas fűszerkeveréket.
Bejövős.
Tényleg?
Pont a te szobádban kaptam el a mononukleózist.
Köszönöm!
Figyu! Héttől karaokeestet tartok a konferenciateremben.
Szuper. Köszönöm!
Jó reggelt!
- Aláírták a nyilatkozatokat? - Igen.
Figyelem! Jó reggelt!
Foglaljatok helyet, és kezdjük is.
Sziasztok!
Készüljetek fel, mert ez lesz életetek legnagyobb kalandja, az tuti!
Beckett vagyok, és én leszek a túravezetőtök és oktatótok.
A hátam mögött látható az útvonalunk a térképen.
Túrázunk az Appalache-ösvény 82 km-es connecticuti szakaszának egy részén,
és megteszünk úgy 50 km-t New York államban.
Ijesztő, de gyönyörű lesz.
Végig felelősségteljesen fogunk túrázni.
Itt vannak a szabályok: ne hagyj nyomot, légy felkészült.
A felkészülés épp most zajlik.
Ezeket szívjátok magatokba!
Nem messziről indulunk. A cél a kedvenc helyem, a Painted Meadow.
Mielőtt belemerülünk, jöhet egy gyors bemutatkozás,
hogy egy kicsit megismerjük egymást, aztán rátérünk a felszerelésre.
Ne feledjétek, ezek az emberek a csapattársaitok!
A neveteket kérem, és hogy miért jöttetek.
Sziasztok! Windy vagyok. Nem Wendy, hanem Windy, i-vel.
28 éves vagyok. Most diplomáztam,
és azért jöttem, mert a természet mindenem.
És mert a bátyám tavaly volt ezen a túrán, és imádta.
Igaz, hogy eltört a lába, de szerintem az ő hibája volt.
Emlékszem rá.
Tényleg az ő hibája volt. Következő!
Helló! Hugh vagyok.
… éves vagyok.
Ennyi idősen már nem téma a korunk.
Ő érti, miről beszélek.
Feltörekvő színész vagyok. Imádom a kihívást, de utálom a csalódást.
Ezen szeretnék túllépni.
Úgyhogy fájdalomban és csalódásban szeretnék fürödni.
Az jó. Menni fog.
Ki a következő?
Majd én.
Szevasztok! Mason vagyok, 28 éves.
Árutőzsdei bróker vagyok, és a brókerek életét élem, ha értitek.
Pici korom óta túrázom.
Úgyhogy azért jöttem, hogy edzésben maradjak.
Ha bárkinek bármi kérdése van, hozzám fordulhattok.
Remek, de a kérdéseiteket nekem tegyétek fel! Köszönöm!
- Vagy nekem. - Ülj le! Nem neked. Ülj le! Kösz!
Következő! Te!
Oké. Az első kérdésem az, hogy hány éves vagy.
Magadról mesélj! Hogy hívnak? Miért jöttél?
Helen vagyok, irodalomtanár.
Pittsburghben élek,
és azért jöttem ide, mert elváltam.
Több mint egy éve szétmentünk az exemmel.
Volt egy kis hűtlenség,
és igazság szerint
már jóval a válás előtt különköltöztünk.
De olyan ez, mint egy kiütés.
Ragaszkodik hozzád, nem szabadulsz tőle, és…
Szeretném újrakezdeni.
Észre sem vesszük, de az élet megkínoz minket.
Egyszer elvetéltem. Jóval azelőtt, hogy szétmentünk.
Szóval a vágyott család nem jött össze.
És azért vagyok itt,
mert most már nem akarom megszegni a magamnak tett ígéreteimet,
hanem be akarom tartani őket, és ez…
Ez az első lépés a sokból.
De szerintem így, hogy hangosan kimondom, sikerülni is fog.
Oké. Nagyszerű.
Leülhetsz.
Következő? Mondjuk, te?
Sziasztok! Jake vagyok.
Az egészségügyben dolgoztam, orvosként, de ez már a múlté.
És azt hiszem, ugyanazért jöttem ide,
mint ő.
Hogy is hívnak?
Helennek hívják.
Helen.
Jó.
Megérintett, amit Helen mondott.
Van, hogy az élet megkínoz minket,
de fel kell vennünk a kesztyűt.
Azt hiszem, ezért vagyok itt. Hogy felvegyem a kesztyűt.
Oké. Nagyszerű.
Következő?
Sziasztok! Sue vagyok,
Y-generációs,
és némasági fogadalmat teszek a túránk idejére.
El akarom mélyíteni a spiritualitásomat.
És higgyétek el, nem lesz könnyű,
mert egyrészt még sosem csináltam ilyet,
másrészt pedig gimiben és egyetemen is vitakörös voltam.
Szóval imádok replikázni, de most jöhet a némasági fogadalom.
- Most rögtön? - Igen.
Igen.
Vagyis most.
- Oké. - Helló!
Kaylee vagyok, és azért jöttem, hogy leküzdjem az erdőfóbiámat.
Nyolcéves koromban apukám épített nekünk egy faházat.
Nem tette vízhatlanná.
Szóval finoman szólva kényelmetlen volt.
Amikor esett az eső, olyan volt,
mintha egy sötét fakoporsóba lettünk volna zárva.
Nem egy kellemes emlék.
Úgyhogy…
Oké.
Akkor most jöhet a felszerelés.
HÁTIZSÁK
HÁLÓZSÁK
SÁTOR
ÉTEL SZÉK
MINDENFÉLÉK
Szerintem…
Vadiúj a cipőd? Nem kaptad meg azt, amit küldtünk?
De, csak otthon felejtettem.
Szerencsére ez is nagyjából jó, szóval nem gáz.
Veled csak a baj van.
Figyeljetek! Mindig a nappal fogunk kelni,
és minden egyes nap 10-20 kilométert túrázunk.
Lesz pár nullás napunk, amikor pihenünk,
de nem sok, úgyhogy élvezzétek ki őket!
A kullancsot komolyan kell venni.
Jól húzzátok fel a zoknit, és sűrűn nézzétek át magatokat!
Néhány hete megkaptátok a túrabakancsot, és remélhetőleg már betörtétek.
A zokni nagyon fontos.
Ha átnedvesedik, lábfagyás lesz a vége.
Le kell venni, és kiszárítani.
A hátizsákotokra akasztva.
Kettesével fogtok aludni a sátrakban. Úgyis kimerültek lesztek.
Mindenkit utálni fogtok,
és szét fogjátok fingani az agyatokat.
A szárított kaja már csak ilyen.
Ez nem kezdőknek való túra.
Pedig a katalógusban azt írták, hogy kezdőknek való túra, nem?
De. Tényleg.
Tudod, hogy értem.
Félúton feltöltjük a készleteket.
Azt visszük, amit muszáj. Se sampon, se dezodor.
Aki mégis hoz, azzal megetetem, világos?
És kérlek, hozz alsóneműt!
Én?
Micsoda meglepetés!
Hoztam alsóneműt.
Oké, ennyi.
Hozhattok egy jegyzetfüzetet naplónak és egy könyvet szórakozásnak.
Hozhattok telefont, de nem fog működni.
- Igen? - És ha vészhelyzet van?
Van műholdas telefonom.
- Hol fogunk kakilni? - Helikopterrel visszajárunk ide.
- Komolyan? - Nem.
Az erdei állatokhoz hasonlóan
szép, gömbölyű bolygónk lesz a vécétek.
A túra végén pedig meg fogjuk szavazni,
hogy kié legyen a „BSC legjobb túrázója” oklevél.
Egy órátok van felpakolni a készletet, egyenesen a hátizsákba,
aztán mehettek vacsorázni a La Rosába.
Az az egyetlen opció a városban.
Holnap reggel hatkor találkozunk a buszon. Aki elkésik, az nem túrázik.
Kezdődhet a móka!
- Oké. - Visszaigazolták a sofőrt?
Kaylee?
Na, akkor mindenki jöjjön ide!
- Ne hagyjatok ki semmit! - Minden csomag 1,20-ba kerül.
Hé! Mi a fenét keresel az én túrámon?
A te túrádon?
Igen. Duncan küldött, hogy tarts szemmel?
Nem.
Akkor is el kell menned.
Nem megyek sehová.
Oké. Én ezt egyedül csinálom.
Egyedül?
Beckett-tel és hat másik emberrel?
Ezer éve jelentkeztem erre a túrára. El kell viselned.
Annyira idegesítő vagy!
Na jó. Mostantól kezdve nem ismerjük egymást.
Úgyhogy ne szólj hozzám, sőt, rám se nézz!
Meglesz. Nem szólok hozzád, és semmiképp sem nézek rád.
Egyszer sem.
Hiába kiáltanál segítségért.
Akkor jó, mert nem fogok.
Szuper.
Tökéletes.
Hagyjál már békén!
Mindenetek megvan?
Igen.
Beckett, még mindig úgy érzem, hogy lemaradtam valami fontos infóról.
Ez egy empirikus túra. Menet közben tanultok.
Tessék! Ez majd segít.
Jó, csak kezdő túrázóhoz képest is kicsit alulképzettnek érzem magam.
Minden benne van. Meg fogod oldani.
És ha mégsem?
Akkor meghalsz.
Helló!
Nem értem, miért nincs kávé. Anélkül gyilkos hangulatba kerülök.
Sokkal nehezebb lesz, mint hittem.
Folyton ilyeneket mondasz.
Milyeneket?
Hogy borzalmas az egész, és sokkal nehezebb lesz, mint hisszük.
- Igen. Bocsi! - Mi? Miért?
Hajlamos vagyok erre. Tudom. Próbálok változtatni.
Anyukám szerint ez önbeteljesítő dolog.
Ha jó dolgokat mondasz, jó dolgok történnek, és fordítva.
- Igen. - A színészettel megpróbáltam.
Mondogattam, hogy „Jó színész vagyok.
Lesz munkám. Kész Meryl Streep vagyok.”
Csakhogy nem működik. Nem vagyok Meryl Streep.
Biztosítást árulok. Szóval…
Az is jó munka.
- És akkor… - Itt van Miss Chaplin.
Sue, mi történt a némasággal?
Holnap kezdem. Épp azt meséltem Kayleenek…
Ne! Még nem ittam kávét, úgyhogy Kayleenek meséld tovább!
Jó? Azért szeretlek.
Na szóval, Kaylee, útközben kifogyott a benzin.
Jó reggelkét, szupermodellek!
Szióka!
Helen, jól vagy?
Nem vagyok jól.
Kár volt két margaritát innom tegnap este.
Margaritát ittál?
Igen. Most mondtam, hogy ittam kettőt, szóval igen.
Azért könyvet hoztál, hogy lefoglald magad?
Nem hoztam könyvet.
Szabályszegő. Elfelejtette a könyvet.
- Igen. - Árulkodós.
Nem elfelejtettem.
Direkt nem hoztam, mert a vadonra akarok koncentrálni.
Oké.
Hát, én hoztam.
Méghozzá az Ázsia latinói:
A filippínók faji forradalmát.
Az mit jelent?
Azt, hogy…
- Majd elmondom, ha elolvastam. - Oké.
Én pszichológia-tankönyvet hoztam.
És Jake is tankönyvet hozott, csak bálnákról.
- És fókákról. - És fókákról. Olyan cuki!
A túra után őket fogja tanulmányozni Bajában. Őrület!
Tényleg az. Konkrétan őrültségnek tűnik.
Tényleg eléggé őrület. Elképesztő lesz.
Kölcsönadhatom a könyvemet, Hannah.
Helennek hívnak.
Figyelem! Jöhet egy kvíz. Mi a teendő bőrirritáció esetén?
Kezelni kell.
Így van, Ellen. A bőrirritáció a vízhólyag előfutára.
Mondhatni, kezdődő vízhólyag.
Álljatok meg, és kezeljétek, különben térdre kényszerít!
Ez a mi Normandiánk.
A D-napunk. Ma 16 km vár ránk. Ez az utolsó fájdalommentes órátok.
Aludjatok vagy meditáljatok, amelyik jólesik!
Indulás!
Ez az!
Ne hagyjátok itt a kulacsot, a bögrét és a könyvet!
Megjöttünk!
Jó nehéz lesz ez a hátizsák.
- Igen. - Beakadt, köszi!
Hugh, összekapod magad, vagy végig ilyen lassú leszel?
Jó túrázást mindenkinek!
Figyelem! Ideje mosdóba menni.
Hol van?
Ott.
Veled tartok.
A fenébe!
Jaj, ne!
Akkor indulás!
Készüljetek fel életetek legeslegjobb élményére!
- Az mi a fene? - Úristen, a lábad!
- Kutya bajom. - Az vér?
Ez azért baj. Hogy csináltad?
Ez komoly? Még el sem indultunk.
Megbotlottam táskafelvétel közben.
Kinél van az elsősegélydoboz? Jake!
Menjünk! Jól vagyok. Seperc alatt megszárad.
Mi? Mintha artériát talált volna.
Figyeljetek csak! Sérültünk van. Gyertek ide!
- Rengeteg vér. - Muszáj ezt?
Ez nevetséges.
Jól van, doki. Te vagy a kijelölt mentőtisztünk. Hajrá!
Na, akkor nézzük, mit varázsol Jake mester!
Inkább üljünk le!
Ne már!
Hogy találtad meg a legélesebb követ az erdőben?
Ilyen mázlista vagyok.
Jó béna voltál, Ellen.
Legutóbb úgy sérültem meg, hogy felfelé mentem a lépcsőn.
Nem lefelé, felfelé.
Bevertem a fejemet. Durván vérzett.
- Hogy megy a némaság? - Szünetet tartok.
Egy kicsit arrébb mennétek, kérlek?
Szóval végre elváltál attól a szarházitól?
Igen.
- Kösz a kérdést! - Nincs mit.
Sosem értettem, mit láttál benne.
Na, kész is vagyunk.
- Köszönöm! - Fura, hogy innen indulunk.
- Szerintem szép. - Tessék!
Mit csinálsz? Megoldom.
Jake, minden oké?
- Igen, kutya baja. - Hátizsákot fel!
- Mehetünk? - Mehetünk.
Mehetünk!
Oké.
Igen? Menni fog?
Kövessetek engem, és ne hagyjunk el senkit!
Itt több a fa, mint gondoltam.
Ez egy erdő.
Erre gyertek! Csapatban haladjunk!
A sampontilalom a szárazsamponra is vonatkozik?
Minden samponra. Halálos az algákra és baktériumokra.
Most komolyan, ez számít?
Óvatosan! Köves a talaj.
Végig felfelé megyünk?
Ez az egyes szintű móka, emberek.
- Ez neked köves? - Mi a kettes szintű móka?
Egy pillanat, Mason!
Ne csináld már!
Tudom, hogy szívás lassítani, de a csapatmunka is fontos a vadonban.
Ezt ne feledd!
Van egy köves tisztás nem messze. Ott ebédelünk.
Akkor előremegyek.
Ügyesek vagytok.
- Pár kilométer múlva ebédelünk. - De szép napunk van!
Bizony, az.
Mázlink van.
Igyatok vizet! Három óra múlva lesz pihenő.
Tudom, hogy a többség nem látta, mert Ellen hátul van.
- Ki? - Én.
Ott egy kék pasi!
- Sziasztok! - Üdv!
Rálépett két farönkre az ösvényen. Miért tilos az?
- Mert korhadt lehet. - Igen.
Én is ezt akartam.
A korhadt fa nem bír el. Eltörhet a lábatok, és mentés lesz a vége.
Ne csinálj ilyet!
Ráülni szabad, mert akkor eloszlik a súlyotok.
- Az nem törik el. - Az övé simán.
Figyelj, Beckett!
Helen vagyok, h-val.
Oké. Cuccoljatok! Megyünk tovább.
Szép közepes lépésekkel!
Ez necces volt.
Lassan besötétedik. Letáborozhatnánk.
Jó ötlet. Mi lesz a vacsora?
Mozgás, emberek!
Oké. Ez a hely alkalmasnak tűnik arra, hogy letáborozzunk éjszakára.
A táborban nincs hierarchia. Mindenki kiveszi a részét a munkából.
Jake, te raksz tüzet. Windy, válogasd szét az ételt!
Mason, Sue, Hugh, Helen és én felverjük a sátrakat.
Kaylee, te pedig…
maradj ott!
De most komolyan, mi a vacsi?
Ha az áprilisi tetőzéskor eladtad volna, nyerhettél volna két dollárt a rézen.
Elkerülhetetlen, hogy megint felmenjen.
Fémekkel kereskedsz? Nemesfémekkel? Vagy csak a makrót nézed?
Én még csak a számokat elemzem.
Te mióta foglalkozol ezzel?
Tőzsdével? Úgy négy éve, olyan 25%-os éves hozammal.
Ráveszem magam ilyen kis kalandokra.
Hogy ne csak az asztalnál üljek.
Dettó.
Hát igen. Az emberek mindig a külsőm alapján ítélnek meg.
Pedig több vagyok, mint elsőre látszik.
Szerintem ez mindannyiunkra igaz.
Ki tudja, hová kerül a kaja?
Szerintem a hasunkba.
Fellógatjuk két fa közé a medvék elől.
Helyes. Miért is?
Hogy ne egyék meg az undorító kajánkat.
- Igen. - Vagy ne jöjjenek a tábor közelébe.
Így van. Hozzátok a kajás zsákokat, és kövessetek!
Most ültünk le.
Atyaég!
Oké. Ki lesz az első önként jelentkező?
Jake?
Oké.
Ezt nem árt gyakorolni.
Az a cél, hogy 3,5 méter magasra lógassuk,
két, egymástól minimum 3,5 méterre lévő fára. Miért?
Mert a medve felmászhat a fákon, hogy leszedje.
- Az a cél, hogy ne érje el. - Igen.
Úgyhogy két 15 méteres kötél kell.
Ezek direkt erre a célra valók, így könnyűek.
Helen, odadobnád Jake-nek a kulacsodat?
Aztán egy karabinerrel hozzárögzítjük a kulacsot.
Aztán ezt a két kötelet két különböző fához kötözzük,
ha a zsák már fent van.
Atyaég! Inkább egye me a kajámat! Ez olyan bonyolult, mint a hidegfúzió.
Nyami, fúziós konyha!
Most átdobjuk a köteleket két szemközti ágon.
- Itt én, ott meg Jake. - Mit mondott?
Ettől nem lettem okosabb.
- Ez az, Beckett! - Lássuk, mit tudsz!
Mutasd meg, mit tudsz!
Majdnem megvolt.
- Semmi baj. - Megpróbáljuk még egyszer.
Menni fog!
- Hűha! - Ügyes vagy.
Szép volt!
Na, gyerünk, dobd fel!
Vigyázz az orrodra!
Inkább alulról csináld!
Csináltál már ilyet?
Persze.
Menni fog.
- Mindent bele! - Jól van.
- Na, megvan. - Igen.
- Sikerült. - Ez az!
Összejött.
Ha sikerült átdobnunk a kötelet az ágon, hozzá kell kötnünk a zsákot.
- Igen? - Várható, hogy látunk medvét?
A vadonban vagyunk, szóval bármi előfordulhat.
És nagy kóbor kutyákat?
Az igen valószínűtlen.
És mi van, ha a medve veszett?
- Ha veszett, akkor ennyi volt. - Micsoda?
Nem rágja át a kötelet?
Az is igen valószínűtlen,
de ha egy veszett medve ilyen kitartó, akkor meghaltatok, és már nem éhes.
Ezt hívják az élet körforgásának.
- Mufasza. - Jake? Oda tudnál menni?
Most fel fogjuk húzni a zsákunkat.
Lássuk, hogy kell ezt csinálni!
Váltott kézzel!
Ne legyen olyan nehéz, hogy ne tudd könnyen felhúzni!
És a kötéllel kikötjük.
Látjátok? Egyszerű.
Jó. Kezd ránk sötétedni.
- Vissza a táborba! - Bizony.
VESZETT MEDVE? KÉT FA, HÁROM ÉS FÉL MÉTER?
Hát…
Lefagytak az ujjaim.
- Hirtelen nagyon hideg lett. - Az biztos.
- Szokatlan ez nekem. - Kaliforniai vagyok. Nekem is.
Jól vagy?
Igen, mint mindig. És te?
Nagyon hiányzik anyukám.
De, gondolom, mindenkinek.
De.
Hogy érted?
Ő a legjobb barátnőm. Mindennap beszélünk.
Te közel állsz anyukádhoz?
Igazából a nagymamám, Gigi nevelt fel engem és az öcsémet.
Ja, értem.
Elmondod, mi történt anyukáddal?
Hosszú történet, és fáradt vagyok.
Most inkább ne menjünk bele!
Jó, persze. Semmi gond.
És van már kiszemelted?
Kiszemeltem? Hűha!
Elég korlátozottak a lehetőségek, nem?
Ez igaz. Meg is lepődtem magamon,
mert nem tudom, mi történik velem,
de nagyon belezúgtam Jake-be.
Olyan kedves, olyan jó pasi,
de mégsem balek, érted.
Ráadásul orvos.
Tudom, hogy ezt mondta, de csak volt.
Feladta az egészet.
Szóval gyógyítás helyett inkább feladja a dolgokat.
Nekem az volt az érzésem, hogy csak szünetet tart.
De ha mégsem, akkor is bálnákat fog tanulmányozni.
Igen. Elég dilis dolog, nem?
Felnőtt férfi, és bálnákat fog tanulmányozni.
Mintha nyolcéves lenne.
Szerintem elég vagány pasi.
Hát, pedig nem.
Szerintem egy vagány pasi nem tengeri élőlényeket tanulmányoz,
de nem tudom. Nekem furának tűnik.
- Hát, jó éjszakát! - Jó éjszakát!
Igen. Hot dogot?
- Jó reggelt! - Szia!
- Basszus! - Lebuktam.
Figyelj csak, Jake!
Igen. Tessék!
Fáj a fejed?
Igen, most, hogy mondod.
- Igyál több vizet! - Oké.
Később vehetsz be gyógyszert, ha kell.
De lehet, hogy csak túl szoros a sapkád.
- Szerintem nem. - Kávét, Ellen?
Igen, kérek. Helen vagyok, h-val.
Tényleg? Helen?
H-val. Helen.
Köszönöm.
Segítenél átkötözni a sebemet?
Igen, persze. Ráülsz arra a kőre?
- Hozom a kötszert. - Jó.
Mitől ilyen jó a kávé?
Nem tudom. Baromi jól tudok kávét főzni?
Hallottam hírét, hogy mekkora vagány pasi vagy.
De ha ennyire vagány vagy, miért lóg ennyi szemüveg a nyakadban?
Biztos, hogy eleget hoztál?
Azta! Annyira zavar, hogy itt vagyok, hogy kigúnyolod a szemüvegemet?
Nagyon felnőttes. Hugh szemüvegét is kigúnyolod?
Nem.
Távollátó vagyok, úgyhogy ez néha kell.
Ez napszemüveg.
És tűz a nap. Érthető.
Igen. És éjszaka nem látok jól.
De mit számít ez?
A térdemnek semmi baja.
De van pár vízhólyagom. Ha ideadod a cuccot, lekezelem.
Rendes vízhólyagok?
Nem figyeltél?
De igen. Vagy ötször leírtam, hogy „kezelni kell”.
De mégsem kezeltem őket időben.
Mindegy. Add ide a cuccokat, és megoldom.
Mutasd meg!
Aztakurva! Mint egy horrorfilmben. Miért nem szóltál?
Miután lesérültem és lemaradtam, nem akartam megint feltartani a csapatot.
Mindegy. Erős vagyok. Magas a fájdalomküszöböm.
- Igen? - Igen.
Helen, te depressziós vagy?
Miről beszélsz?
Miért vagy itt?
Ugyanazért, amiért te.
Az lehetetlen.
Oké. Én azért vagyok itt, mert új kihívást kerestem,
hogy túllépjek a határaimon,
és valahogy újraindítsam az életemet.
Várj! A másik lábad.
Ezeken a túrákon gyakran előfordulnak súlyos sérülések.
Tudom, de már új vezető van.
Új vezető? Beckett?
Bízol Beckett vezetésében?
Nem aggasztott a 11 darab beleegyező nyilatkozat?
Nem. Oklevelet akarok szerezni.
Örülhetsz, ha túléled.
Nem. Látod, ebben tévedsz.
Azt hiszed, hogy az öreg, bénácska tanárnővel beszélsz,
aki már fél tízkor lefekszik, pedig nem.
Ez az új Helen, a jobb Helen, aki nagy ívben tesz a veszélyre,
és az erdőben pisil.
Rémes nő lehet.
Igen. Tényleg az.
Bocsi, mi a baj sötétben a látásoddal?
Hát…
Semmi. Ne beszélj erről másoknak, jó?
Miért?
- Megbuktam az alkalmasságin. - Megőrültél?
Nem éjszaka túrázunk, úgyhogy nem számít.
Most mondtad el, milyen veszélyes az erdő arra is, akinek tökéletes a látása.
Hát, hozzád hasonlóan én is kihívást kerestem.
Minden rendben?
- Igen. - Nagyon is.
- Úristen, ezt nem hiszem el. - Semmi baj.
Figyeljetek!
Helen h-val négy vízhólyagot szerzett az első napon.
Úristen! Megint kezdődik.
Helen vízhólyagjairól részben Mason tehet. Miért is?
Elmondom. Azért, mert a Masonhöz hasonló túrabajnokok
stresszelik a Helenhez hasonló kezdőket.
A Masonök ugyanannyi sérülést okoznak, mint a Helenek.
Ez most komoly?
Én csak magamnak ártottam.
Ne legyetek olyanok, mint Mason!
Viselkedjetek csapatjátékosként! De olyanok se legyetek, mint Helen!
Ha irritációt éreztek, ahogy azt már elmagyaráztam a buszon,
a buszút előtt és a buszút után…
- Kezeljük! - Azonnal.
Helen h-val, használod a derékövedet?
Te jó ég!
A hátizsákotok tömegének a 80%-át a csípőtökre kell terhelnetek,
nem pedig a vállatokra, jó?
Kapcsoljátok be a derékövet, különben hamar elfáradtok!
Nekem az vált be, ha megdicsérnek azért, amit jól csinálok.
Hát csinálj valamit jól!
Ezt már hallottam.
Na, pattanjatok fel! Indulás!
Ma egy könnyed 15 km vár ránk.
Becenevet kaptok, amibe nincs beleszólásotok.
És aztán azt mondtam…
Nahát! Helló!
Nocsak, kit látnak szemeim!
Pacsi!
ÉLELMISZER-TÁROLÁS
Igen.
VÉGÍTÉLET
Túrázásra fel!
Sziasztok!
Halihó!
- Mehetünk? - Igen.
Ezek Kelet-Kanada keménylombú erdőiben honosak.
Simán kikerülhetted volna, de te beleléptél.
- Igen, mert… - Ez rád vall.
Végül is igen.
Beckett, meg kell kérdeznem.
A bátyám tényleg úgy törte el a lábát, hogy egy kővel focizott?
Teljes mértékben. A bátyád megkeserítette az életem.
DOKI
FEKVŐRENDŐR
- A boldogságot tanulmányozod? - Igen.
A pszichológia a problémákra koncentrált: a neurózisokra, a kórtanra, a zavarokra.
Az elcseszett dolgokat akarták elemezni, hogy meggyógyítsák az embereket.
- Aha. - Én a jó dolgokat tanulmányozom.
Hogy a boldog emberek mit hogy csinálnak.
Ez tök logikus.
Két perc szünet. Igyatok vizet!
Harapjatok valamit, ha muszáj!
Ezek szerint nem ülünk le.
Lefekvés előtt felírok három jó dolgot aznapról.
- Ez az egyik gyakorlat. - És varázsütésre boldog vagy?
Valahogy úgy. Sorolj fel három jó dolgot máról!
Oké. Szerintem nem tudok három jó dolgot mondani.
Egyre hidegebb van, kevés a földgázom,
megint ihatok fehérbort, és nem zavar a dezodor hiánya.
- Ezek jók. - Nem akartam hallani.
Oké, Helen, te jössz.
Oké. Örülök ennek a beszélgetésnek.
- Egy. - Oké.
A ma reggeli zabkása egy kicsit kevésbé volt gumis.
- Egyetértek. - Hajrá! Áss mélyre!
Tudok egy jót.
Imádom, amikor felébredek, és az arcom hideg a hegyi levegőtől,
de a hálózsák jó melegen tartja a testemet.
Azt én is imádom!
- Az tényleg jó. - Varázslatos.
Te jössz, Windy.
Oké. Szóval ma…
Lássuk csak! Nagyon ízlett a ma reggeli, tábortűzön főtt kávé.
- Jó pörkölés. - Finom.
Szeretem az erdő mohás illatát.
- Az izomlázat felfelé menet. - Kösz, nem.
- Nagyon durva. - És a levegő frissességét.
Túl jól nyomod.
Többet gyakoroltam. És nekem ez a szlogenem.
„Légy hálás mindenért!”
Az enyém ez: „A párnádba sírj, Kaylee!”
Kaylee!
Az enyém pedig: „Hagyjál már békén!”
De tetszik a „légy hálás mindenért”.
- Osztozhatunk. - Jó.
- Osztozni jó. - Mozgás! Még sok van hátra.
Oké.
Miért csinálod ezt, Sue?
Miért pont te teszel némasági fogadalmat? Szeretsz beszélni.
A nőknek beszélniük kell. Inkább Mason tegyen némasági fogadalmat!
Neked beszélned kell. Nem. Menni fog. Szedd össze magad!
Már csak egy hét van hátra. Kibírod.
Jól van.
- Nem. Nem bírom tovább. - Nem hiszem el, hogy még mindig eszed.
Inkább ennék mekis kaját.
- Köszi! - Nincs mit.
Igazából miért jöttél?
És hagyjuk az újrakezdős dumát!
- Nem vagy begónia. - Micsoda?
Mivel egynyári, évente újra kell ültetni.
Atyaég!
Bocsi! Megkíméllek a virágos poénoktól.
Hogy miért jöttem ide?
Azt hiszem, elegem lett abból, hogy kivagyok magamtól.
Érted?
Na és te?
Nagyjából ugyanezért.
A kihívásért. Hogy valakinek érezzem magam.
Azt akartam, hogy legyen egy érdekes sztorim,
ami más, mint a hétköznapi életem.
Sok mindent kezdhettem volna magammal.
De valahol útközben
eltévedtem, és nem találok vissza.
Most már valószínűleg túl késő.
Nem, Hugh, ez nem…
Semmi baj.
Ez az igazság.
Igazából már elfogadtam,
és jó érzés hangosan kimondani.
Hát, tudom, mit érzel.
Igen.
Meryl, nekünk kell mosogatnunk!
Jövök!
Kaylee. Köszi!
Atyaég!
Mi az?
- Miért bámulsz? Van valami az arcomon? - Nincs.
- Mindegy. - Oké.
Helen, óvatosan!
Igen, óvatos voltam.
- Nem igaz. - Mi bajod van?
Akárhányszor valami hülyeséget csinálsz, valakinek meg kell mentenie.
- Mi ez a mentésmánia? - Miről beszélsz?
Anno Kaliforniában delfineket mentettél.
Emlékszel rá?
Igen, mert akkor is hősnek adtad ki magad, akárcsak most.
Ez nem igaz. És oroszlánfókák voltak.
Oké. Egyébként átlátok rajtad.
Te vagy az alázatos, szerény kis orvos,
aki szereti a magos kenyeret, ügyes természetjáró,
és lenézi a többieket, mondván, idióták.
Nem nézek le senkit. Nem is figyelek senkire, csak…
Bárcsak inkább kimondanád, amit gondolsz, ahelyett, hogy furán bámulsz!
Oké.
Túl jó voltál hozzá.
Ezt akartad elmondani?
Igen.
Itt és most, az erdőben.
Ezt akartad közölni velem.
Hogy mersz ilyet mondani nekem?
Nem akarom, hogy visszamenj hozzá.
Miért tenném?
Én is ezt kérdezem.
Hogy merészelsz
a vacak házasságomról beszélni velem?
Majd ha elköveted az én hibáimat,
és az én cipőmben jársz, akkor talán mondhatsz valamit,
de addig törődj a magad dolgával, jó?
És nem kell megmentened, köszi!
Tudod, miért? Mert megoldom egyedül. Úgyhogy abba is hagyhatod.
Figyeljetek! Holnap eltérünk a tervtől.
Az elmúlt tíz napban jól haladtunk. Most szétválunk.
Teszteljük a tájékozódásotokat.
Azonos útvonalon haladunk fél óra eltéréssel, és este találkozunk.
Könnyű túra lesz. Mindent elpakolunk.
Naplemente előtt vissza kell érnetek tábort verni.
Te jó… Nem hagyhatjuk így a tábort?
A sátortársunkkal túrázunk?
Remélem, nem. Mondd, hogy…
Tempó alapján alkotunk két csapatot.
A négy gyorsabb és a négy lassabb túrázik együtt. Masont kivéve.
- Te a lassabbakkal mész. - Ne már!
Így vagy úgy, de megtanulod a csapatmunkát.
- Alvás! Hajnalban pakolunk. - Várj!
Ne csináld már! Nem beszélhetnénk meg?
Hidd el nekem, én is szeretném.
Téma lezárva!
Egy csapat vagyunk.
Húzd vissza, most pedig arra! Igen, így jó.
Vacsoránál találkozunk!
- Sziasztok! - Sziasztok!
Szűz Máriám, csak nem képzelődöm?
- Ez egy papír? - Micsoda?
Hogy csinálod?
Ez komoly?
Szemeteltek? Gyertek ide körém!
Hányszor beszéltünk a természet tiszteletéről?
Hogy ne hagyjunk nyomot?
„Közelebb kerülni a természethez.
Feltámadni a hamvaimból,
mint egy rohadt főnix.
És szerezni egy fránya oklevelet.”
Csúcs. Valaki felvállalja?
Bárki?
Senki?
Nem megmondtam, mi lesz, ha szemetelésen kaplak titeket?
- Őrjöngeni fogsz. - Igen!
Istenem!
Majdnem elfelejtettem.
Figyu, Beckett!
Vegyél néhány mély levegőt!
Minden gyúlékony körülöttünk.
Fogjátok fel! A világ nem a szeméttelepetek!
Mit művel?
- Még egy ilyen, és mindent felgyújtok. - Rejtély.
- Mit művelsz, öcsém? - Nem…
Az első csapat fél perc múlva indul.
Windy, segítened kell.
- Valaki felvenné azt a papírt? - Csak elment az esze.
Ti is élvezitek?
- Mint egy rohadt főnix? - Hagyjuk a témát!
Oké. Figyelj!
Szeretnék bocsánatot kérni a tegnap este miatt.
Semmi gond. Felejtsük el, mert én is sajnálom!
Tessék! Ezt odaadnám neked.
De még nem olvashatod el.
- Indulás! - Miért?
Fél óra különbséggel!
És nálad mi marad?
Kitalálok valamit.
Srácok! Várjatok meg!
Szerintem Windy belezúgott Jake-be. Mondjuk, ki nem?
Szerintem nagyon klassz pár lennének.
Tényleg? Elég durva feszültséget érzékelek köztetek.
Nem.
Az az igazság, hogy ismerjük egymást.
Ő az öcsém legjobb barátja, úgyhogy évek óta ismerem,
és mindketten hetekkel ezelőtt jelentkeztünk egymás tudta nélkül.
Oké. Hihetetlen, hogy ezt csak most mondod.
Amikor a La Rosában voltunk, azt mondta, hogy előző nap jelentkezett.
Konkrétan az indulás előtti napon?
Igen.
- Fura. - Tényleg.
Nem is tudom.
Helen, segítenél, kérlek?
Oké, már jövök is.
A két másodperces csók is csók?
- Én nem láttam őket csókolózni. - Én igen.
De amúgy láttunk bármilyen jelölést?
Miféle jelölést?
Annyira tragikus!
- Mi? - Jake a csókkirály, és foglalt.
- Ne már, hogy még mindig itt tartunk! - Na jó. Igyunk egy kis vizet!
Honnan tudod, hogy olyan jól csókol?
Windy mondta. Csak őt csókolta meg.
Utána kiszállt a játékból.
- Szerelem első csókra. - Te jó ég!
Olyan nincs is.
- Leszállhatnánk a témáról? - Nyilván bejönnek egymásnak.
Az a pasi még a fakéregnek is bejön.
- Hát igen. - Hogy érted, hogy foglalt?
Windyre gondolok. Belezúgott. Biztos Jake is Windybe.
Ez még nem biztos.
Szeretik a juhászkutyákat, a rácsos sült krumplit és a bort…
Kaylee, ezeket mindenki szereti. Főleg a rácsos sült krumplit.
Nem tetszik a beceneve.
Végítélet?
Nagyon okos csaj. Hívhatnánk…
Nagyokosnak.
Az gagyi.
Okostojásnak?
Nem a legjobb.
Ügyes túrázók és szeretik a bort. Hogyhogy nem házasok?
Idő kérdése. Az emberek így szoktak egymásba esni.
Masonnek pisilnie kell.
Jaj, de undi!
Várjatok már! Nálam van a térkép.
Igen. Segíts, Mason!
De a szüleidet nem ismerheted igazán. Úgy nem, mint a gyerekkori barátaik.
Mire megszületsz, és téged nevelnek, a régi énjük már a múlté.
Odaveszett a felnőttek világában. Szomorú.
Igen, tényleg szomorú.
Ne ríkass meg az erdőben, Kaylee! Jesszus!
Valamikor azért majd begyorsítunk?
Mason, aludj egyet!
- Ne! - Kezdek megéhezni.
Hugh, megnézhetem a térképet?
- Na ne! Nem állhatunk meg megint. - Miért hambiízű a vizem?
Atyaég! Nyami! Alig várom, hogy egyek egy burgert.
- Jaj, ne! - Gerenda!
Át kellett volna menni a hegyen.
Itt balra kellett volna fordulni.
Mindig is tornász akartam lenni, de azt mondták, hogy túl duci vagyok, így…
Úristen! Hugh?
- Úristen! - Hugh?
- Ne! - Jól vagy?
- Hugh? - Hugh?
- Jól van? - Nincs jól. Elájult.
- Ne! - Vegyük le a hátizsákját. Mason!
- Mason! - Haver!
Ott fogod?
Egy, két…
Oké, jól van.
- Kaylee, hagyd abba! - Bocsi.
- Fel tudsz állni? - Nem hiszem.
Arccal lefelé fekszik. Nem hagyhatjuk így.
Várjatok! Ne! Jól vagyok!
Nézzétek meg a kézikönyvet! Biztos jó ez így.
Végigolvastam a kézikönyvet, és nem írt ilyesmit.
Meg szabad mozdítani a sérültet?
Nem hiszem, de nem hagyhatjuk így.
- Tudom. - Oké.
Ti fogjátok a vállát, én meg a lábát.
- Mason, segítenél? - Figyeljetek!
Már sokkal jobban vagyok.
- Hagyjatok így! A fejem jól van. - Nem lesz baj.
Hozzatok naptejet!
Ráfordítjuk az ösvényre, mint egy palacsintát.
- Akkor mehet? Egy, két, há’! - Ne!
Az egyik lába hosszabb, mint a másik?
Igen. Eltört. Sínbe kell tennünk a lábát.
Kaylee, hozz két hosszú botot! Sue, te meg egy hosszú ujjú pólót!
- Úristen! - Tudod mozgatni a lábfejed?
Reccsenést hallottam.
Oké. Az nem jó.
- Miért léptél rá? - Hoztam ágakat.
Miután Helenre rászóltak?
- Beckett ezerszer elmondta. - Stabilizáld…
Komolyan, Sue? Vedd észre magad!
Az ott egy szamár.
Hol van a szamár?
Sehol. Hallucinál.
Kérek egy kettest nagy krumplival.
Ki hív segítséget?
- Te. - Te.
Nem érzem a lábamat.
Ez teljesen…
Itt van a kézikönyv. Benne van minden válasz.
Sietek vissza.
És mi lesz, ha meghal?
- Nem fog meghalni. - És ha továbbra is szamarakkal jön?
Az előfordulhat.
Nem lesz semmi baj.
Értek a reikihez.
Na jó. Elmegyek segítségért. Maradj itt Kayleevel és Sue-val, jó?
Ne haragudj! Nem tudom, mi történt…
Semmi baj.
Figyeljetek! Állítsátok fel a sátrakat,
és felváltva aludjatok, hogy valaki mindig vigyázzon rá!
Vigyázzatok magatokra, és működjetek együtt!
Visszajövök értetek, jó?
Ügyesek lesztek.
Oké, Helen, menni fog. Olvastad a kézikönyvet.
Csak nézd meg, merre kell menni!
Irány az ösvény!
Ki kell találnunk valamit.
Nyilvánvaló, hogy nem simán lassúak.
Valami baj történt.
- Órák óta várunk. - Igen.
Ki kell találnunk valamit.
Nem bírok itt ülni.
Tudom, de várnunk kell. Túl sötét van.
Ha csak eltévedtek volna, mostanra már itt lennének.
A legrosszabb esetben holnap előkerítjük őket.
- Sziasztok! Megvagytok. - Szia!
Hol a fenében voltatok?
Elnéztünk egy elágazást, eltévedtünk, és Hugh elesett. Megsérült.
Súlyosan?
Rálépett egy farönkre.
Hányszor mondtam el, hogy ne lépjetek farönkökre?
Igen, tudom, sokszor mondtad.
De beszakadt alatta, elesett, és szerintem sokkot kapott.
- Magánál volt, amikor eljöttél? - Igen, de az áthelyezéskor elájult.
Miért mozgattátok?
Ott lógott. A hátára fordítottuk, és sínbe tettük a lábát.
Jól tettétek.
Hogy nézett ki, amikor eljöttél?
Sápadt volt. Izzadt.
Ki kell vinnünk.
Nem. Túl sötét van.
A mentés alapszabálya, hogy ne növeld az áldozatok számát.
Reggel megyünk.
Ügyes voltál.
- Holnap kivisszük. - Ez súlyos helyzet.
Hajnali ötkor tábort bontunk. Se kaja, se kávé.
Ott esztek, amíg Jake-kel ellátjuk Hugh-t. Kemény nap lesz.
Nyomás aludni, és gondoljatok az emberetekre!
Holnap szükség lesz rá.
Oké, jó ötlet. Rendben.
Gyere!
Nem vagy éhes? Kérsz kávét?
- Igen, jólesne, köszönöm. - Jó.
Őszintén szólva kicsit lesokkolt.
Olyan gyorsan történt! Hirtelen a földön volt.
- Mason pedig… Köszönöm! - Nincs mit.
Teljesen lefagyott. Így tudnám leírni.
- Nem tudom, mi lelte. - Értem.
Örülök, hogy te jól vagy.
Hát igen. Köszi.
Nem tudok aludni.
Bocs, ha téged nem hagylak.
Nem gáz. Én sem tudok aludni.
Beckett hogy értette, hogy ma szükség lesz az emberünkre?
Csináltunk egy gyakorlatot,
amiben egy olyan emberre kellett gondolnunk,
aki szeret minket és hisz bennünk.
És ha bármikor nagyon nehéz lenne idekint,
akkor gondolatban ahhoz az emberhez fordulhatunk,
hogy erőt merítsünk a továbbhaladáshoz.
És ki a te embered?
Anyukám.
Hát igen. Anyukád nagyon jó fej.
Mindig mindenkinek emlékszik a nevére.
Ő csinálta a legfinomabb kekszes tortát.
Még mindig szokott csinálni.
Na és neked ki az embered?
Azt hiszem, Nathan.
Ő a másik öcséd, akit elveszítettél?
Hallottál róla?
Tudom, hogy történt egy baleset,
de Duncan sosem mesélt róla bővebben.
Igen.
Nagyon közel álltunk egymáshoz. Mindent együtt csináltunk.
Bunkert építettünk. Játszottunk azzal…
Azzal a…
Nem megyek bele, ha aludni akarunk.
Mesélj csak! Szívesen meghallgatom.
Akkor lett ötéves, én pedig hatéves voltam,
és a szüleink barátainak tóparti házában voltunk, és…
Nathan nagyon meg akarta nézni a hajókat. Imádta a hajókat.
Megállás nélkül könyörgött nekem,
hogy menjek el vele a kikötőbe, és…
én ott akartam maradni a házban
filmet nézni a többi gyerekkel, és…
Elment egyedül.
De nem vettem észre. Senki sem vette észre.
Igen. Később találtak rá.
Ez borzalmas.
Nagyon sajnálom.
És folyton az jár a fejemben, hogy miért nem mentem vele.
Miért nem kértem meg a szüleimet, hogy kísérjék el?
- De hát csak hatéves voltál, nem? - De.
Igen, értem, hogy még kicsi voltam,
de ez nem változtat semmin.
Duncan sokat betegeskedett.
Anyukám pedig…
Hát, teljesen szétesett.
Akkor váltak el a szüleim, és hagyott el minket apukám.
Aztán egyszer csak anya ott hagyott minket Giginél.
És vissza se jött.
Viszont írogat nekem.
Üzeneteket küld, hogy hogy vagyok.
Mindig visszaírok, hogy „szuperül”.
Mert te mindig szuperül vagy.
Szerintem még sosem voltam szuperül.
De szuperül vesztek el embereket. Először Nathant és a szüleimet, most meg…
- Duncant viszont nem. - Nem.
Tudod, nem ő akart megszületni.
Ugyanúgy bekerült ebbe a zűrzavarba, ahogy te.
Tudom, de úgy haragszom rá.
Tudom, hogy igazságtalan, de…
Neki nem kellett átélnie azt, amit nekem.
Neki nem kell ezt a súlyt cipelnie magával.
A szüleitek őt is elhagyták.
Igen.
A holnapi nap brutális lesz.
Aludnunk kellene.
Tényleg megcsókoltad Windyt?
Igen, de felelsz vagy merszet játszottunk.
Felelsz vagy mersz közben?
Na, így már értem.
De amúgy miért érdekel ez téged?
Te meg még mindig beszélsz a volt férjeddel.
Ő hívogat.
Igen, te meg felveszed.
Folyton arról beszélsz, hogy nem szabadulsz a házasságodtól,
mert ragaszkodik hozzád, de én nem ezt látom.
Én azt látom, hogy te ragaszkodsz hozzá és az exedhez.
Oké. Csak hogy tudd,
én nem ragaszkodom senkihez, semmiféle pasihoz,
és tökéletesen képes vagyok beszélgetni valakivel,
aki korábban a férjem volt, anélkül, hogy…
Ha… Persze, ha csak ennyiről van szó.
- Mi ez a féltékeny barát stílus? - Mi ez a féltékeny barátnő stílus?
Figyelj csak!
A jövőben egész nyugodtan smacizz gyönyörű huszonévesekkel…
- Eggyel. - …én meg dumálok a lúzer exférjemmel.
Sőt, bármilyen lúzerrel, és ne piszkáljuk egymást emiatt!
Helen!
Hagyjuk! Felejtsd el! Jó éjszakát!
Nem tudom, mire számíthatunk a helyszínen, úgyhogy próbáljunk higgadtak maradni!
Várjatok csak!
- Helen? - Igen?
Elláttad Hugh-t, eligazítottad a többieket,
és visszataláltál ide.
Ma te navigálsz.
Oké.
Ügyes vagy.
Szép volt, Helen!
Oké, akkor indulás!
Oly régóta szeretlek téged
És bájos társaságod oly nagyszerű
Add ide a késemet! Megölöm magam.
És te voltál minden vágyam
Igen, te voltál minden…
Úristen!
Helen!
Hála az égnek!
- Sziasztok! - Atyaég! Visszajöttél.
Persze. Ügyesek voltatok.
- Szia, nővérke! - Na, hadd nézzelek!
Végre kettesben lehetünk.
Kár, hogy emiatt.
Esélytelen, hogy a saját lábán kijusson innen.
Tudom.
Oké. Eszkábálunk neki egy hordágyat.
Kinél van a medvekötél?
Ti hárman! Kell két 2,5 méter hosszú ág, ami elbírja Hugh-t.
Mason, hozz három dzsekit!
Gyerünk, hozzuk össze, emberek!
Oké. Akkor két óra múlva találkozunk. Köszönöm!
Minden rendben lesz. Kiviszünk.
- Rendbe fogsz jönni. - Oké.
Öt km-re van a legközelebbi út. Oda jönnek mentőautóval.
Vegyük át még egyszer!
Mason, Helen, Jake és én visszük ki Hugh-t.
A hátizsákok itt maradnak.
Hugh hátizsákját én viszem.
A többiek elviszik a maradék cuccot
a Painted Meadow-i táborhelyre. Vacsorára visszaérünk.
Holnap pihenőnap lesz. Jussunk el oda biztonságban!
- Sziasztok! - Pá!
Minden ! Szeretünk, Hugh!
Hogy van?
Nagy fájdalmai vannak. Azt mondta, hogy Helen mentette meg.
Valamit jót csináltál, Helen h-val. Gratula!
Várjatok még egy kicsit, jó? Rá kell készülnöm erre.
- Mehet? - Engem nézz!
- Csak az arcomat nézd! - Egy, két, há’!
Kinyújtott karral könnyebb vinni, oké?
Remek.
- Mehet? Indulás! - Gyerünk!
Nem tudom, de azt mondták
A mi Beckettünk 12 éves
Aha. Nagyon vicces.
Rossz a tévé, lerobbant a kocsi
Egy vadidegennél kötöttem ki
- Micsoda? - Ez elég fura.
Jöhet a visszaszámlálós dal? Megy vele az idő.
Kilencvenkilenc üveg sör van a falon
Kilencvenkilenc üveg sör
Jól vagy?
Vigyetek wellnessezni!
- Hogy bírod? - Megvagyok. Fáj a kezem.
Hadd nézzem! Hát igen.
- Már nincs sok hátra. - Hahó!
Hugh, ott van a mentőautó. Mindjárt megérkezünk.
- Sziasztok! Összehoztátok. - Segítenél?
Rendbe fogsz jönni. A városban találkozunk. Vigyázz magadra!
Te is.
- Szia! - Szia!
Helen, bizton állíthatom, hogy a csapatból téged utáltalak a legkevésbé.
Ezt csak a sok fájdalomcsillapító mondatja veled.
Igen, de attól még igaz.
Tényleg kedvellek.
Ha elfogadsz egy tanácsot, mondd el neki, ha tetszik!
Jaj, Helen, itt semmi sem számít.
Mint az űrben.
Ez egy másik valóság.
Nem is hordágyon fekszem felemás lábakkal,
hanem otthon, a saját ágyamban.
És bármikor felébredhetek.
Na jó, figyelj! Ő az öcsém legjobb barátja.
- Sehogy nem áll össze. - Helen!
Azt mondtad, hogy újra akarod kezdeni. Kezdd újra ezzel a cuki fiúval!
Amúgy is tuti, hogy főnixnek tart.
- Mindenki tudja, hogy az enyém a lista? - Igen, persze.
- Indulhatunk is. - Szép volt!
És tudod, nem perelhetsz minket.
- Az ügyvédem keresni fog. - Mindent aláírtál.
Helen, továbbra is használj fényvédőt!
Az öregedést nem lehet megállítani, de lassítani igen.
Köszönöm!
Na, menj már!
Sziasztok!
Jó érzés, igaz?
Micsoda?
- Ez a kimerültség. - Igen, tényleg jó.
Na, indulás vissza a táborba!
A holnapi napot a kedvenc helyemen töltheted.
Alig várom.
Én is.
Köszönöm!
Nincs mit.
Sziasztok!
Jól van.
Ez jó volt.
Sikerült!
Alig várom, hogy lássam! Most már hatalmasak az elvárásaim.
- Kávét? - Igen, jólesne.
De szép ez a hely!
- Tényleg az. Tessék! - Köszönöm!
Ne haragudj a történtek miatt!
Semmi baj. Ne problémázz rajta, de tényleg!
Tudom, milyennek tűnök.
Az egész életem kamu.
Kamuzok.
Olyan régóta játszom már a pöcsfejet, hogy…
őszintén szólva már fel sem tűnik.
A lényeg, hogy tisztában vagy vele, és próbálsz javítani rajta.
Elmegyek sétálni egyet. Velem tartasz?
Figyelj, én inkább még ücsörgök itt egy kicsit.
Ha nem gond.
- Jó, persze. - Oké.
Köszi a kávét!
- Szia! - Jó reggelt!
Azon a részen van egy szuper pisztránglelőhely.
Az jó.
Apukámmal jártunk ide horgászni gyerekkoromban.
Akkoriban vagy kísértetjártának vagy szentnek tartották ezt a helyet.
Hűha!
Talán mindkettő.
Talán meglepő lesz ezt hallani,
de gyerekkoromban kilógtam a sorból.
Az emberek nem tudtak hová tenni.
Hát igen.
Innen viszont nem lógok ki.
A vadonból.
Ide tartozom.
Olyan, mintha egy nagyobb dolog részese lennék.
Nincs lábfagyásod, ugye?
Micsoda? Nem.
Nem hiányzik így a végén, szóval mindig szárítsd meg a zoknidat, jó?
Jó, rendben. Úgy lesz.
Képzeld el, hogy egy szigeten ragadtál!
- Ki legyen veled? Mason vagy Hugh? - Egyikük sem.
Parancsolj, barátom!
A koronád.
El tudnék viselni egy kis közepes…
Figyelj! Folyton azon pörgök, amit Duncannél mondtál.
Hogy már nem vagyok jó fej.
Sokat gondolkoztam ezen.
Hogy értetted?
Azt mondtam, emlékszem, milyen jó fej voltál.
Igen, amiben benne van a múlt idő.
Na és mikor voltam olyan jó fej?
Mielőtt…
- Mike előtt. - Igen.
Hát, igen.
Emlékszel, amikor abba az egyetemi bárba jártunk hármasban?
- Igen. - Te voltál a karaokesztár.
Igen.
Olyan nagylelkű voltál! Mindig te fizettél.
Egy vagyont költhettél pizzára és ranch szószra.
Hát, csórók voltatok.
- Én meg kedves vagyok. - Ja.
Igen. Emlékszem rád, Helen. Emlékszem…
hogy nagyon szeretted az életedet, és folyton nevettél.
Fiatal voltam. Elég gondtalan volt az életem.
Még mindig fiatal vagy.
Igen.
Akárcsak te.
Két fiatal a vadonban.
- Amíg el nem kap egy medve. - Ja.
Ügyes voltál. Gyönyörűek.
Hol van Doki?
Lent van a folyónál. Jobb helyet keres.
Akkor megkeresem.
Hogy kell megsütni?
Ki kell belezni. Kitisztítani.
Köszönjük az áldozatot!
Én kérem a fejét. Fehérjedús.
Figyeljetek! Rakjunk tüzet! Ki hoz fát?
Jake, itt vagy valahol?
Hahó, Jake?
Jake? Jake, itt vagy?
Jake?
Hahó, Jake?
- Itt vagyok. Erre. - Hol?
Itt!
Itt vagyok!
Szia! Megsérültél? Miért ültél le?
- Nem, csak… - Nyugi!
Köszönöm, hogy utánam jöttél!
Nincs mit.
Jól vagy?
Csak félek.
Félsz? Miért? Nincs semmi baj.
- Elhagytam a szemüvegem… - Hogyhogy? Nem a nyakadban…
De, csak beleakadt egy ágba, és leesett.
És annyi ideig kerestem, hogy… Röhejesen hangzik.
Cseppet sem. Elhagytad a szemüveged.
És nagyon sötét van.
Helen, meg fogok vakulni.
- Tessék? Ezt meg hogy érted? - Genetikai dolog.
Retinitis pigmentosa.
Sorra elpusztulnak a szememben lévő csapok és pálcikák.
Te jó ég! Tehát ezért hagytad ott az orvosi pályát.
Igen. Néhány éve vettem észre, és azóta nagyon gyorsan romlik.
Főleg éjszaka,
és úgy érzem, már nem is tudom, ki vagyok.
Korábban mindent el tudtam intézni, de ez megváltozott,
és elveszettnek érzem magam, szó szerint is…
Figyelj, én itt vagyok.
Nem vagy elveszett. Nekem elhiheted.
- Jake? Helen? - Igen, itt vagyunk.
Köszönöm, hogy… megmentettél.
Kvittek vagyunk.
Menjünk!
Ahol nagyon csinosak a lányok
Az édes Molly Malone-t Szemeltem ki elsőként
Tolta a talicskáját A sok széles és szűk utcán át
Szívkagylót s fekete kagylót kínált
Élő kagylót, mi mást
Szívkagylót s fekete kagylót kínált
Élő kagylót, mi mást
Szívkagylót…
Te jó ég!
Esik a hó!
Nahát!
Úristen!
Ez nem semmi. Ez az idei első hóesés.
Ez elképesztő!
Oké. Öltözzetek fel jól! Hideg éjszakánk lesz.
Tiszta őrület!
Szerintem holnap nagyon nehéz túránk lesz.
Különlegessé tette az utolsó estét.
Egyszerűen hihetetlen!
Akkor most elpakolunk. Csak a lábnyomunk maradhat.
Szép.
Elképesztő élmény volt ez a túra… azt leszámítva, hogy Hugh majdnem meghalt.
A buszon fogunk szavazni arról,
hogy kié legyen a BSC „legjobb túrázó” oklevele.
Én már döntöttem.
Na jó.
Ideje elbúcsúzni ettől a gyönyörű helytől.
Lehajtott fejjel!
Mindentudó ősanya! Bocsáss meg, amiért ilyen ártalmasak vagyunk!
Bocsáss meg, amiért szemetelünk, és zacskóinkkal megfojtjuk a halaidat!
Hülyén, vakon és dühösen mászkálunk,
olykor nem is látva megfoghatatlan szépségedet.
Köszönjük ezt a csodákkal teli világot,
és ezt az ajándékot, amelyet Painted Meadow-nak hívunk.
Nem vagyunk méltók a tőled kapott szeretetre és boldogságra.
Köszönjük!
Mielőtt elmegyünk,
szeretnék új becenevet adni Masonnek.
Tényleg?
Igen.
- Jó, elfogadom. - Remek.
Mostantól fogva Szarvas lesz az új beceneved.
- Szarvas. - Menő név.
A változás jelképe.
- Tetszik. Szarvas. - Így van, Chaplin.
Szarvas!
Woody, ma te navigálsz.
Tényleg? Én?
Vezess haza minket!
Mehetünk?
Mehetünk!
- Ez jó volt. - Hajrá, Woody!
- Tetszik a lelkesedés. - Gyerünk!
Ez Cole-nak szól, aki összetörte a szívemet az aquaparkban.
- Hajrá! - Ez az!
Bár ne csúszdáztam volna!
Na de szeretne még valaki… Beckett meghozta a díjat.
Még meg sem számoltam a szavazatokat. Két másodpercet kérek.
Nem gond.
Nem kell ennyire rákattannod…
Windy!
Nagyon jól nézel ki. Beszélgetünk a buddhizmusról? Iszunk?
- Egészségedre! - Szeretlek. Hogy vagy?
Helen h-val, mi újság?
- Jól nézel ki. - Te is, Mason.
Ha szeretnétek bemelegíteni a légcsöveteket,
van pár szuper gyakorlatom.
Figyelem, emberek! Eljött az oklevél kiosztásának pillanata.
Esetleg idejöhetnétek.
Mindenki itt van. Akkor jó.
Az oklevelet egy olyan ember kapja, akit mindannyian nagyon megszerettünk.
Hugh!
- Micsoda? - Hugh?
Beckett, Hugh nincs is itt. És Helen?
Helen mentette meg Hugh-t. Neki járna.
Egyetértek, de Hugh-ra szavaztatok.
- Én nem. - Én sem.
Lehet, hogy én igen. Mindkettőjüknek h-val kezdődik a neve.
Őrület. Új szavazás kell.
Ez nem így működik.
Semmi baj, de tényleg. Hugh-ra!
És Helenre h-val!
Szeretünk, Helen!
Hátul van egy borravalós üveg, ha valaki adakozó kedvében van.
Nem hiszek a kapitalizmusban, de a pénz tényleg segít, szóval…
Lulu pedig nagyon érdekes karaokeesttel készült.
Jó szórakozást!
Érdekes? Az nem kifejezés.
Sokkal több lesz annál. Na szóval…
- Én rád szavaztam. - …öt percet kérek, és…
Feltámadtál a hamvaidból, és eggyé váltál a természettel, Helen h-val.
Az a lista üldözni fog, ugye?
Ne hagyj el semmit az erdőben!
Oké.
Szia!
Én Hugh-ra szavaztam.
Bocsi. Nem gondoltam, hogy érdekel.
Most, hogy nem én nyertem, nem is érdekel.
Hát igen.
Nem tesz le róla. Nem hiszi el, hogy foglalt.
Foglalt?
Igen. Van valakije otthon.
Sziasztok!
Hát persze.
Arról volt szó, hogy jó lenne tartani a kapcsolatot.
Na, figyelem, emberek!
Itt az idő, hogy belevágjunk.
Helen?
Mi a baj? Hová mész?
Haza.
Ne csináld már! Nem tudsz maradni?
Nem. Tényleg nem.
Miért? Miért nem?
- Helen? - Hová mész?
Sziasztok!
- Hamarabb kisurranok. - Ne!
De. Nem akartam megzavarni semmit, de hazamegyek.
- Nagyon fogsz hiányozni. - Ti is nekem.
- Mielőtt elmész, mondj három jó dolgot! - Oké.
Oké. Egy: örülök, hogy senki sem halt meg a túrán.
- Én is. - Ez pozitívum.
Kettő: nagyon örülök, hogy ilyen nagyszerű barátokat szereztem.
És a harmadik:
jobban megismertem magam.
Más lettem.
Szerintem ez már négy, de nem baj.
Oké.
- Nem szeretek búcsúzkodni. - Szia!
- Szeretlek titeket. Sziasztok! - Szeretünk.
Tiszta Rómeó és Júlia
Olyanok vagyunk Mint egy nagy sör és egy cigi
Jó pillanatok, amik még nem történtek meg
De meg fognak
Nem kellene ezt hallgatnom.
Most komolyan, Jake?
Jake?
„Nem úgy szeretlek Mintha japán rózsa, topáz…”
„…Vagy tüzes nyílként Ragyogó szegfű volnál
Úgy szeretlek Ahogy a sötétben rejtőző dolgokat lehet
Titokban, az árny és a lélek között
Úgy szeretlek, mint azt a növényt
Mely rejtett virágok fényét őrzi
Szerelmednek hála A földről felszáll egy sűrű illat
Mely testemben sötéten él
Szeretlek, bár nem tudom Hogyan, mikor s honnan jött
Szeretlek, őszintén Bonyodalmak és büszkeség nélkül
Így szeretlek, mert csak így tudlak
Hogy egybefonódik a lényünk
Olyannyira Hogy kezed a szívemen az enyémmé válik
Olyannyira Hogy szemed lecsukódik, ha álomba merülök”
Annyira más vagy, mint néhány hete, amikor elmentél.
Tudtam! Tudtam, hogy valami megváltozott.
Másnak érzem magam.
Furcsamód fiatalabbnak. Lehetséges ez?
Az anyatermészet durva dolgokra képes.
Akárcsak a szerelem.
Nem vagyok szerelmes, Gigi.
Ki lehet az?
Kinyitom.
Helló!
Szia!
Csak én vagyok az.
- Gyere be! Hogy utaztál? - Köszi!
- Kellemesen. - Az jó.
- Milyen volt a túra? - Túléltem. Itt vagyok.
- Igen? - Jó volt.
Te meg mit…
Ez… furcsa.
Mi ez az egész?
El akartam mondani, hogy a problémáink
mindig miattam voltak, nem miattad,
ugyanis hatalmas düh és bűntudat nyomta a szívemet a történtek miatt.
Ez nem korrekt veled szemben, és szeretném újrakezdeni.
Bejön ez a megvilágosodásos stílus. Ez tök jó.
- Örülök. - Aha.
Igyunk egy kávét Gigivel!
- Még mindig nem cukorral iszod? - Dehogynem. Imádom.
- Megint cukrozod. - Aha.
Jó döntés.
Tehát elmentél egy túrára,
és hirtelen egész más emberré váltál.
De azért elmondhatom, mennyire örülök, hogy nem haltál meg az erdőben?
- Köszönöm! Nem vagyok idióta. - Tudom, de érted.
Ebből komoly beszélgetés lesz, mi?
Igen. Tudom, hogy kellemetlen, de meg kell tennünk. Nincs más megoldás.
- Nem akarom. Gigi! - Dunky, kicsikém! Hát itt vagy!
- Hatkor készülődés, fél hétkor indulás. - Rendben.
Hová? Hová megyünk?
Könyvklubos szülinapi buliba megyünk
Gigi se veled-se nélküled pasijával, Rickyvel.
Lehet, hogy kihagyom.
- Nincs kedved? - Nincs.
El kell jönnöd. Miért hagynád ki?
- Oké. Jobb tesó leszek. - Táncolj velem!
Ráéreztél. Táncolj!
- Mondom, hogy megyek. - Jössz!
Boldog szülinapot, Ricky!
- Gigi! - Nahát! Igen.
Ricky és Gigi újra együtt.
- Hűha! - Logikus.
- Atyaég! Tök logikus. - Gyönyörű.
Csodálatos.
Most leállok, mert még elalszom.
Kettőnél érdemes, ha nem bírod a piát.
A túrán mindig arról beszéltünk, hogy ki a mi emberünk,
akire a leginkább számíthatunk,
és mindig is te voltál az én emberem,
és remélem, én is lehetek a tiéd.
Igen. Igazából mindig is te voltál az én emberem.
Köszi, Dunks!
Fel fogok nőni a feladathoz.
Viszont mindenekelőtt
táncolnunk kell erre a számra!
- Imádom. Muszáj. - Muszáj.
Oké. Jó.
Hová tűntél?
Olvastam a verset.
Nem én írtam.
Tudom, hogy nem te írtad.
Imádtam. Maradnom kellett volna.
Igazad volt a vadonban.
Úgy viselkedtem, mint egy féltékeny barát,
de csak azért, mert nagyon régóta szeretnék a barátod lenni.
Nem akarok több napot nélküled tölteni.
Tudom, hogy meg fog változni az életem, és ezt át kell gondolnod.
De remélem, megteszed.
És remélem, adsz nekem egy esélyt.
Imádom ezt a dalt.
Akarsz látni táncolni?
Igen.
És te engem?
Amíg csak lehet.
Jake, haver!
Jól van, emberek!
Ez az!
BOLDOGSÁG KEZDŐKNEK
A feliratot fordította: Gribovszki Réka