Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mål för min vandringsresa.
Hitta en djupare koppling till naturen.
Resa mig ur min egen aska som en jäkla fenix.
Få den förbannade utmärkelsen.
Hej! Grattis på vad som skulle vara vår sjätte bröllopsdag.
Jag saknar dig.
Perfekt, där har vi den. Tack.
-Mår du bra? -Ja.
-Bara bra. -Bra.
-Jag kommer snart. -Okej.
Jag tar den. Tack.
Grattis, Helen.
Nu gör vi så här.
Hej, syrran. Tur att du fick honom.
Kan du vara lite schyst? Det är hans bröllopsdag.
Mot mig också. Det är min bröllopsdag.
Det går inte, för jag tycker inte att han är rätt för dig.
Inte Jake heller, så…
-Va? -Vem?
Vem? Jake, min bästa vän sen åttonde klass.
-Får du en stroke? -Nej.
Men jag såg honom inte. Hej, Jake. Hur mår du?
Jag mår bra. Vad fin du är.
Tack.
Åh, tack.
Jag uppskattar vad du gör, Duncan,
den här beskyddande brorsa-grejen,
men det är inte nödvändigt, okej?
Mike och jag har varit tillsammans länge.
Vi är gifta nu, okej?
I dag gifte vi oss och det kommer att gå bra,
och det går bra med mig.
Så tack, men jag har lite mer livserfarenhet än du.
Okej, vi är inte så mycket yngre än du, Helen.
-Vi har tillräcklig erfarenhet… -Fem år.
…för att veta när vi begår ett stort…
-Inte igen. -En skadad.
-Wow! Vilket danssteg. -Hallå.
-Här. -Gick det bra?
-Jag hjälper dig. -Tack.
Misstag. Det var ordet.
Så var det.
Duncan?
Har någon sett värden för festen?
-Han gick ner till floden med en tjej. -Vilken tjej?
Vilken flod?
Helen, hej.
-Hur är det? -Har du sett Duncan?
Jag måste ge honom mina nycklar. Han ska se efter mitt hus i helgen.
Vad sa du om Duncan?
Har du sett honom? Va?
Har du sett Duncan?
Han ska se efter mitt hus och måste ha nycklarna.
Förlåt, jag hör inte vad du säger.
För musiken är för hög. Vem spelar så här högt?
Just det, okej.
Vill du gå ut?
Okej, ja. Jag kan höra dig ute.
Jag förväntade mig inte att se dig.
Jag måste lämna nycklarna till min idiot till bror.
Han gick till floden för 30 minuter sen med sin flickvän.
Vilken flickvän?
Hon heter Molly. Hon är trevlig, du skulle gilla henne.
-Mike. -Pratar ni fortfarande?
Han ringer ofta.
Jag tror att han glömmer att vi är skilda.
Okej.
Du kan väl stanna på ett glas?
Nej, jag ska resa bort i morgon.
Kom igen. Det är tidigt.
Jag vill hem och packa.
Ja.
Vet du, jag minns att du brukade vara så rolig.
Vad ska det betyda? Jag är fortfarande rolig.
Jag menade inte så.
Jag är så rolig att du inte ens skulle kunna förstå det.
Hur som helst, kan du ge mina nycklar till Duncan?
Han ska titta till huset medan jag är borta.
Men vem vet om han ens minns det.
Jo, han tar hand om det.
Precis som han tog hand om Pickles?
Det var inte hans fel.
Han körde över Pickles med sin bil. Var det Pickles fel?
Hunden levde i tio år till efter det.
Det är inte poängen.
-Kul att se dig, Helen. -Detsamma.
Men du kanske ska säga till din bästa vän att han suger.
Det ska jag inte.
-Hallå. -Hej. Fick du nycklarna av Jake?
Ja. Förlåt för igår kväll. Kaffe?
Toppen.
Två socker, ingen grädde.
Tack. Jag har inte socker i just nu, men tack.
Jaså? Har du inte socker i just nu?
Jag försöker minska på socker.
Är du redo att ge dig ut i det vidöppna, måla med vindens alla färger?
Om du ser en björn, så har jag sett många björndokumentärer.
Du kan gå fram och klia den på magen. De älskar det.
Bra, det ska jag komma ihåg.
Bränn inte ner mitt hus när jag är borta.
Och rör inte suckulenterna. De behöver inte vattnas.
De ser väldigt skorpiga ut, de är alltid torra.
Det här är en lista på saker jag vill att du gör.
Följ listan. Allt du behöver veta står där.
Okej, det här är som en seriemördare.
Du laminerade den. Har du en lamineringsmaskin?
Gör inget dumt, är du snäll.
Kommer du nånsin att sluta vara på mig?
Gör nåt rätt, så slutar jag att vara på dig. Okej?
Där har vi det. Det är nyckeln.
Det är dags att växa upp, du är 35.
Jag gör saker rätt. Jag är vuxen. Jag är en vuxen man.
-Ja. -Okej?
-Tekniskt sett. -Ja.
Du kommer att ha det så underbart.
Du kommer att ta alla märken och få vänner.
-Det är en campingresa för vuxna. -Ja.
Det är inget läger.
Ja, bågskyttemärket.
-Inget bågskytte. -Okej.
Ha det så kul.
-Tack, Duncan. -Det kommer att gå bra.
Tack.
-Jag är ansvarsfull. Eller nåt. -Jag…
-Hej då. -Hej då.
Hälsa till mormor Gigi från mig.
Är du här, Gigi?
Jag är på bokklubben, snart tillbaka.
Jag antar att det är middag för en.
Drömmar av silver, drömmar av gull
Vakna för månens och kärlekens skull
Dagen har svunnit, sorlet har dött
Drömmar av silver, drömmar av gull
Ja! Bravo!
Älskling, jag är så glad att du är här.
Jag är så glad att vara här.
Du är jättefin, Gigi.
Man får inte sluta försöka, även om man vill.
-Vi tittar efter rymdskrot. -Okej.
Jag kan aldrig hitta rymdskrot.
Du måste titta närmare på helheten.
Nej. Det är därför det heter helheten.
Man ska inte titta för nära på den.
Hur känns det?
Likadant.
Nej, du är här, så det känns bättre.
Det är sant.
Är allt klart?
Ja. Allt är signerat, förseglat och levererat.
Jag har inte sett honom på över ett år, men…
…nu när det är officiellt, känner jag mig ledsen igen.
Förstår du vad jag menar?
Det gör jag faktiskt inte.
Din farfar dog, han gav mig inte möjlighet till skilsmässa, den skitstöveln.
Men du ska ändå
åka på den här galna vandringsresan?
Är du inte orolig?
Nej, varför skulle jag vara orolig?
Jag har aldrig nånsin campat.
Sist du och jag försökte göra s'mores
brände jag nästan ner huset.
Allt är helt lugnt.
Det hade jag glömt.
Jag saknar dig, Nate.
-Hej, Mike. -Hej, Helen.
Förlåt att jag stör. Får jag komma förbi?
Jag är inte hemma, Mike.
Jag har bilbälte. Jag är i en bil. Jag ska på vandringsresa.
Vandra? Jaså? Som fotvandring?
Ja.
Det låter kul.
Hör på, nu när vi till slut är skilda,
inser jag att vi gifte oss, men jag var inte gift.
-Jag var inte i äktenskapet. -Ja.
Ja, jag vet det.
Och nu känner jag att jag vet hur man ska vara gift.
Mike, jag ska gå, okej?
Jag måste lägga på. Jag ska vandra. Jag ringer när jag är tillbaka, okej?
-Vi hörs när du kommer tillbaka. -Hej då, Mike.
Okej, var försi…
Jag har ingen hårtork på rummet.
Den är i rum 16. Vill du ha det?
Jag vill inte ha ett annat rum, bara en hårtork.
Den sitter fast i väggen, så man kan inte ta ner den.
Hej. Ska du gå på vandringen med VÖK?
Tack, gode gud, en till gammal person.
Jag trodde att jag var den enda.
Är det ett gäng äckliga ungdomar med unga kroppar och unga sinnen?
De goda nyheterna, och de dåliga, är att vi har varandra.
Jag heter Hugh.
Jag heter Helen.
Jag liknar inte en Hugh. Pappa döpte mig efter Hugh Hefner.
Han trodde att jag skulle bli en tjejtjusare.
Hallå?
Han är död nu.
Hugh Hefner, inte pappa. Han är i Calabasas.
Det är han. Men nu ska jag hitta min säng på motellet.
Det här är redan en hemsk upplevelse, eller hur?
Okej, Lulu, tack för ingenting.
Bli inte mördad i natt, Helen. Vi måste börja i morgon.
Jag är orolig för all rök bakom dig.
Nej, det är bara min stil.
Jag gillar halloweengrejer,
som pumpakryddor.
Det är min grej.
Jaså?
Jag hade faktiskt körtelfeber i rummet du bor i.
Jaha. Tack så mycket.
Ja, klockan 19.00, karaoke i konferensrummet. Jag är mc.
Kul. Tack.
God morgon.
-Är alla papper påskrivna? -Ja.
Okej, allihop, god morgon.
Slå er ner, så börjar vi.
Hej.
Okej, allihop, gör er redo för ett äventyr
ni kommer att minnas hela livet.
Jag heter Beckett, och jag är er vandringsguide och instruktör.
Om ni tittar bakom mig, ser ni kartan över vår rutt.
Vi ska jobba oss genom några av Connecticuts 82 kilometer
av Appalachian Trail,
och vi kommer att gå runt 50 km i New York.
Det är skrämmande, men vackert.
På vår vandring ska vi ha ansvarsfull rekreation.
Ni ser principerna här. De inkluderar att inte lämna några spår,
planera och förbereda.
Det är vad vi gör just nu.
Okej, internalisera de här.
Vi börjar en timme härifrån och avslutar på min favoritplats, den målade ängen.
Innan vi verkligen sätter igång, ska vi gå laget runt lite snabbt,
bara för att bekanta oss med varandra.
Sen tar vi utrustningen.
Kom ihåg att personerna här är ert team.
Okej? Namn och vad ni gör här. Kör.
Hej, jag heter Windy, inte Wendy. Windy med "i".
Jag är 28, har precis tagit min masterexamen
och jag är här för att naturen är mitt liv.
Och min storebror tog samma kurs i fjol och sa att det var fantastiskt.
Han bröt benet, men det känns som att det var hans fel.
Jag minns honom.
-Det var hans fel. -Ja.
Nästa.
Hej. Jag heter Hugh.
Jag är…år.
Jag är gammal nog att inte prata om min ålder.
Hon vet vad jag pratar om.
Jag är blivande skådespelare.
Jag älskar utmaningar, men hatar frustration.
Jag är här för att komma förbi det.
Så jag vill bara frodas i smärta och frustration.
Bra. Det kommer du.
Nästa.
Åh, ja.
Läget, Mason, 28.
Råvaruhandlare och lever ett handelsliv, om ni förstår vad jag menar?
Jag har vandrat hela livet.
Så jag är bara här för att hålla igång det.
Om nån har några frågor, så är jag en öppen bok.
Bra, och om ni har frågor, fråga mig.
-Tack. -Eller mig.
Sätt dig. Nej inte dig. Varsågod och sitt. Tack.
Nästa. Du.
Okej. Min första fråga är, hur gammal är du?
Nej, det handlar inte om mig. Namn och vad du gör här.
Jag heter Helen och är engelsklärare.
Jag bor i Pittsburgh,
och jag är här för att jag skilde mig.
Mitt ex och jag gjorde slut för ett år sen.
Det var otrohet inblandad
och vi hade varit separerade
länge innan vi skilde oss.
Men det är som ett utslag.
Det håller sig fast vid dig, det dröjer sig kvar, så…
…jag vill ha en nystart.
Man inser det inte, men livet tär på en.
Jag fick missfall långt innan vi separerade.
Så familjen jag alltid velat ha misslyckades.
Så jag är här
för att jag vill sluta bryta löften till mig själv
och börja hålla dem. Så det här…
Det här är första steget av många.
Men jag tror att genom att säga det högt så kommer jag att mena det.
Okej, det är toppen.
Du kan sätta dig.
Nästa. Du, då?
Hej, jag heter Jake.
Jag jobbade inom sjukvården,
jag var läkare, men jag sysslar inte med det längre.
Och jag antar att jag är här av
samma anledning som hon.
Vad var det du hette?
Hon heter Helen.
Helen.
Just det.
Det som Helen sa genljöd hos mig.
Ibland tär livet på en,
och man måste hitta ett sätt att slå tillbaka.
Så jag antar att det är därför jag är här, för att slå tillbaka.
Okej, bra.
Nästa?
Hej, jag heter Sue,
är från millenniegenerationen
och jag ska avge ett tystnadslöfte på vår vandring.
Det handlar om att fördjupa min andlighet.
Lita på mig, det blir inte lätt,
för jag har aldrig gjort nåt sånt här förut,
och jag var med i debattlaget i high school och college.
Jag älskar svar på tal,
men jag tror att jag ska börja med mitt löfte nu.
-Börjar du nu? -Ja.
Ja.
Eller, nu.
-Okej. -Hej.
Jag heter Kaylee. Jag är här för att möta min rädsla för trä.
När jag var åtta år, byggde pappa en timmerstuga åt oss.
Han tätade den inte.
Så det var minst sagt obekvämt.
När det regnade var det som att vara begravd
i en mörk träkista.
Det var inget bra minne.
Så…
Okej.
Nu, utrustning.
RYGGSÄCKAR
SOVSÄCKAR
TÄLT
MAT STOLAR
PRYLAR
Jag tror…
Är dina skor helt nya? Fick du inte skorna vi skickade?
Jo, men jag glömde dem hemma.
Som tur är, passar de här typ. Så det är bra.
Du är problemet.
Okej, allihop. Vi går upp i soluppgången
och vandrar 10-20 km per dag.
Ni får några nolldagar, dagar vi inte gör nånting,
men de är inte många, så njut av dem när ni får dem.
Fästingar är inget skämt här, okej?
Dra upp strumporna högt och kolla er noggrant.
Ni borde ha fått era vandringskängor för ett tag sen
och gått in dem vid det här laget.
Strumpor är väldigt viktiga.
Blir de blöta får ni skyttegravsfot.
Ni måste ta av dem och torka dem.
Ni kan hänga dem på ryggsäckarna.
Ni sover i tältgrupper om två.
Ni kommer att vara utmattade.
Ni kommer att hata alla runt er,
och ni kommer att fisa som bara den, okej?
Det är det som händer med torkad mat.
Det här är inte vandring för nybörjare.
Det är faktiskt listat som vandring för nybörjare i katalogen, eller hur?
Ja. Det är det.
Ni vet vad jag menar.
Vi får nya förnödenheter halvvägs.
Vi tar bara med det vi behöver. Inget schampo.
Ingen deodorant. Om ni tar med det, tvingar jag er att äta den.
Och snälla, ta med lite underkläder.
Jag?
Var förvånad.
Jag har med mig underkläder.
Det var allt.
Ni får ta med en anteckningsbok som dagbok
och en bok för underhållning.
Ni får ta med era mobiler, men de kommer inte att funka.
-Ja? -Tänk om det är en nödsituation?
Jag har en satellittelefon.
Vart ska vi bajsa?
Ni åker helikopter tillbaka för att gå på toa.
-På riktigt? -Nej.
Precis som en fågel eller ett skogsdjur
kommer ni att använda den här stora, runda jorden som toalett.
Slutligen, i slutet av vår vandringsupplevelse, röstar vi alla
för att se vem som får den eftertraktade utmärkelsen som bästa vandrare.
Gör färdigt med förnödenheter den närmsta timmen, packa omedelbart
och sen kan ni äta middag på La Rosa.
Det är stans enda restaurang.
Vi ses på bussen klockan sex i morgon bitti.
Om ni är sena, får ni inte vandra.
Låt spelet börja.
-Okej. -Ni bekräftade föraren, va?
Kaylee?
Okej, kom hit, allihop.
-Se till att ni har allt. -Ett paket kostar 1,20 dollar.
Du, vad fan gör du på min resa?
Din resa?
Ja. Skickade Duncan dig för att hålla ett öga på mig?
Nej.
Men du måste åka härifrån.
Jag ska ingenstans.
Okej, jag ska göra det här själv.
Själv?
Med Beckett och sex andra?
Jag anmälde mig till den här resan för länge sen. Du är fast med mig.
Gud, du är så irriterande.
Från och med nu känner vi inte varandra.
Så prata inte med mig, titta inte ens på mig.
Okej. Jag tänker inte prata med dig och definitivt inte titta på dig.
Inte en enda gång.
Inte ens när du ropar på hjälp.
Bra, för det kommer jag inte.
Okej, bra.
Perfekt.
Försvinn härifrån nu.
Har ni allt?
Japp.
Du, Beckett, jag känner fortfarande
att jag saknar ganska viktig information.
Det är en erfarenhetskurs, man lär sig efterhand.
Här. Den här hjälper nog.
Okej, men jag känner mig lite underutbildad för en nybörjare.
Allt står där i, du löser det.
Och om jag inte gör det?
Då dör du.
Hej.
Varför finns det inte kaffe? Jag blir mordisk utan det.
Det blir jobbigare än jag trodde.
Du säger sånt hela tiden.
Vadå?
Att det här är så hemskt och att det blir jobbigare än vi tror.
-Varför? -Ja, förlåt.
Jag brukar göra så. Det är en grej. Jag försöker sluta.
Mamma tror att det är som en självuppfyllande grej.
Säg bra saker, så händer bra saker. Säg dåliga saker, så händer dåliga saker.
-Ja. -Jag testade det med skådespeleri.
"Jag är en bra skådespelare.
Jag kommer att få jobb. Jag är Meryl Streep."
Men det funkar inte. Jag är inte Meryl Streep.
Jag säljer försäkringar. Så…
Det är ett bra jobb.
-Det var en bra natt. -Miss Chaplin är här.
Sue, vad hände med ljudet av tystnad?
Jag börjar i morgon. Jag berättade för Kaylee…
Nej, jag har inte druckit kaffe än, så fortsätt berätta för Kaylee.
Okej? Men jag älskar dig.
Kaylee, så vi fick slut på bensin på vägen.
God morgon, supermodeller.
Hallå där.
Mår du bra, Helen?
Jag mår inte bra.
Jag borde inte ha druckit den andra margaritan igår.
Drack du en margarita?
Ja, jag sa precis att jag drack två, så ja.
Tog du åtminstone med en bok för att distrahera dig?
Nej, jag tog inte med en bok.
Hon bryter redan mot reglerna. Hon glömde boken.
-Ja. -Tjallare.
Nej, jag glömde inte en bok,
jag tog inte med nån för att jag ville fokusera på naturen.
Okej.
Jag tog med en.
Jag tog med The Latinos of Asia:
How Filipino-Americans Break the Rules of Race.
Jaha, hur gör de det?
De gör det…
-Jag berättar när jag har läst boken. -Okej.
Jag tog med en lärobok om psykologi.
Jake tog också med en lärobok, men den handlar om valar.
-Och sälar. -Och sälar. Han är så söt.
Han ska studera dem i Baja efter resan, det är så galet.
Det är galet. Det verkar faktiskt vansinnigt.
Det är ganska vansinnigt. Det blir episkt.
Du får låna min valbok när du vill, Hannah.
Jag heter Helen.
Okej, allihop, förhör. Vad gör ni om det börjar kännas irriterat nånstans?
Tar hand om det.
Det stämmer, Ellen. En irritation är början på en blåsa.
Tänk på det som en blåsa som övar.
Om ni känner det, stanna och ta hand om det, annars går ni på knäna sen.
Det här är vårt Normandie.
Vår D-dag. Vi vandrar 16 km. Det här är er sista timme innan smärtan.
Så sov, meditera, vad ni än vill.
Nu kör vi!
Ja!
Glöm inte era flaskor, muggar eller böcker.
Vi är framme.
Den här ryggsäcken blir tung.
-Ja. -Jag har fastnat. Tack.
Hugh, vill du sätta lite fart eller ska du vara långsam hela tiden?
Ha en bra vandring.
Det är dags att använda anläggningarna.
Var är de?
Där borta.
Jag följer med.
Tusan.
Åh, nej!
Då går vi, allihop.
Gör er redo för den bästa upplevelsen i hela era liv.
-Vad fan är det? -Herregud, ditt ben.
-Jag mår bra. -Är det blod?
Nej, det gör du inte. Hur gjorde du det?
Menar du allvar? Vi har inte ens börjat.
Vadå? Jag snubblade när jag tog på ryggsäcken.
-Gud, vem har medicinlådan? -Jake.
Kan vi bara gå? Jag mår bra. Det här torkar snart.
Torkar? Du verkar ha träffat en artär.
Vet du vad? Vi har en skada här. Vi samlas.
-Vad mycket blod. -Vi samlas inte.
Det här är löjligt.
Okej, doktorn. Du är vår utvalda sjukvårdare.
Okej, allihop, låt oss se J-Dog göra sitt jobb.
Vi sätter oss ned.
Men kom igen.
Hur hittade du skogens vassaste sten?
Jag brukar ha sån tur.
Vilket dumt drag, Ellen.
Sist jag skar mig så där föll jag på väg upp för trappan,
inte ner för trappan, upp.
Jag slog i huvudet. Huvud blöder, mycket.
-Hur går det med tystnadslöftet, Sue? -Jag har en paus.
Kan ni ge oss lite utrymme? Ställ er där, tack.
Så du har äntligen skilt dig från skitstöveln?
Ja, det har jag.
-Tackar som frågar. -Ja.
Jag vet inte vad du såg hos honom.
Okej, då var det klart.
-Tack. -Det här är en märklig plats att börja på.
-Jag tycker att det är vackert. -Här.
Vad gör du? Jag fixar det.
Går det bra, Jake?
-Ja, hon mår bra. -På med ryggsäckarna.
-Redo? -Ja.
Redo!
Okej.
Kan vi göra det här nu?
Följ mig och se till att hålla ihop.
Det här är mer trä än jag trodde.
Det är skogen.
Den här vägen. Jobba som ett lag.
När han sa inget schampo, menade han inget torrschampo?
Allt schampo. Det är dödligt för de inhemska algerna och bakterierna.
Är det sånt vi bryr oss om nu?
Se upp var ni går, det är stenigt.
Är det bara uppför?
Det här är vad vi kallar kul på nivå ett.
Det var väl inget.
Vad är kul på nivå två?
Bara en sekund, Mason.
Men kom igen.
Jag vet att det suger att gå långsamt, men lagarbete är också en färdighet.
Kom ihåg det.
Det finns en glänta en bit fram med stenar. Vi stannar där för lunch.
Då går jag dit.
Bra jobbat, allihop.
-Bara några kilometer till och sen lunch. -Det är en underbar, vacker dag.
Ja, det är det.
Vi har tur.
Okej, drick, allihop. Det är tre timmar tills vi stannar igen.
De flesta har inte sett det här för att Ellen går längst bak.
-Vem? -Jag.
Där är en blå man.
-Hej. -Hallå.
Hon har trampat på två stockar som låg tvärs över stigen.
Varför gör vi inte så?
-De kan vara ruttna. -Precis.
Jag tänkte säga det.
Foten går rakt igenom en rutten stock. Det är ett brutet ben och evakuering.
Gör det inte igen, Ellen.
Du kan sitta på en stock. Din rumpa är bred och vikten fördelad.
-Man kan inte bryta rumpan. -Hon kan nog det.
Du, Beckett?
Jag heter Helen med "H".
Okej, packa ihop. Nu går vi.
Fina mellansteg, allihop.
Det var taskigt.
Det blir snart mörkt. Vi kanske ska slå läger.
Bra idé. Vad blir det till middag?
Fortsätt gå, allihop.
Okej, det här ser ut som en bra första plats att slå läger.
I lägret finns ingen hierarki. Alla bidrar.
Jake, du fixar elden.
Windy, börja dela upp maten.
Mason, Sue, Hugh, Helen och jag börjar slå upp tälten.
Och Kaylee, du kan bara…
…hänga.
Men allvarligt, vad ska vi äta?
Om du bara sålt toppen i april,
hade du fått en sänkning på två dollar på koppar.
Vi lägger en bas för en oundviklig ökning.
Handlar du med metall? Ädelmetall? Eller tittar du på makrot?
Jag tittar faktiskt fortfarande bara på siffrorna.
Hur länge har du hållit på med det här?
Trading? Ungefär fyra år, med en årlig avkastning på 25 procent.
Så jag vill tvinga mig själv på de små äventyren.
Komma bort från skrivbordet.
Jag med.
Ja, folk antar att de vet vem jag är på grund av allt det här.
Men jag är mer än summan av mina delar.
Jag tror att vi alla är mer än vi verkar vara.
Vet nån vad ett björnhäng är?
Ja, fredagskvällar hos mig.
När man hänger maten mellan två träd för att hålla den borta från björnar.
Korrekt. Varför?
Så att björnarna inte äter den äckliga, torkade maten.
-Ja. -Eller hålla björnar borta från lägret.
Det stämmer. Nån tar matväskorna och sen följer ni mig.
Vi satte oss precis.
Herregud.
Okej, vem vill vara vår första frivilliga för björnhänget?
Jake?
Okej.
Du behöver nog träningen.
Väskan ska helst hänga 3,5 meter upp
mellan två träd som är minst 3,5 meter isär. Varför?
För att en björn kan klättra upp i träden och försöka nå den.
-Den ska vara utom räckhåll. -Det stämmer.
Så man tar två rep på 15 meter var.
Repen är gjorda för ett björnhäng, så de är lätta.
Helen, kan du kasta din vattenflaska till Jake?
Fäst vattenflaskan med en karbinhake.
Sen knyter vi fast de två repen i två olika träd
när väskan hänger på plats.
Herregud, björnen kan få min mat, för det här är som att lösa kall fusion.
Jag älskar fusionsmat.
Vi ska nu svinga våra rep över två motsatta grenar.
-Jag tar det här. Jake, du tar det. -Vad sa han?
Det klargör inget för mig.
-Okej, Beckett. -Få se vad du kan, Beckett.
Visa oss vad du kan.
Nästan.
-Skaka av dig det. -Vi försöker en gång till.
Du klarar det.
-Oj! -Bra jobbat.
Snyggt jobbat.
Okej, nu kör vi. Snurra den.
Akta näsan.
Du ska nog kasta underifrån.
Har du gjort det här förut?
Självklart.
Du fixar det.
-Satsa allt. -Okej.
-Så där, ja. -Ja.
-Där satt den. -Ja.
Vi klarade det.
Så när repet hänger över grenen kan man sätta fast sin matväska.
-Ja? -Ska vi förvänta oss att se en björn här?
Det är vildmarken. Man ska förvänta sig allt.
Och stora herrelösa hundar?
Det är väldigt osannolikt.
Tänk om björnen är rabiat?
-Om björnen är rabiat är allt över. -Vad är över?
Kan en björn tugga av repet?
Det är också väldigt osannolikt,
men om en rabiat björn är så ihärdig,
är ni döda och han är inte hungrig längre.
Och därför kallas det livets kretslopp.
-Mufasa. -Jake? Kan du stå där?
Nu ska vi hissa upp väskan.
Nu får vi se hur det går till.
Bara hand över hand.
Den ska inte vara så tung att man inte kan lyfta den enkelt.
Och sen knyter man repet för att säkra den.
Ser ni? Det är enkelt.
Okej. Det börjar bli mörkt.
-Vi går tillbaka till lägret. -Ja.
BJÖRN RABIAT? TVÅ TRÄD - 3,5 METER?
Jag…
Mina fingrar är stelfrusna.
-Det blev så kallt, så snabbt. -Jag vet, herregud.
Jag är inte van.
Jag är från Kalifornien, inte jag heller.
Går det bra?
Ja, alltid. Själv, då?
Jag saknar min mamma.
Men vi saknar väl alla våra mammor?
Ja.
Hur saknar du henne?
Vi är som bästisar. Vi pratar nästan varje dag.
Står du nära din mamma?
Min mormor, som heter Gigi, uppfostrade min bror och mig.
Jag förstår.
Får jag fråga om din mamma?
Det är mycket och jag är ganska trött.
Vi borde nog inte gå in på det nu.
Det är helt okej.
Så har du en vildmarksförälskelse?
En vildmarksförälskelse? Oj.
Tja, det är ganska begränsade alternativ, eller hur?
Det är sant. Jag är förvånad över mig själv.
Jag vet inte vad som händer med mig,
men jag gillar verkligen Jake.
Han är så snäll, så snygg
och ingen man trampar på.
Och han är läkare.
Ja, han sa det. Jag tror att han var läkare.
Men han slutade tydligen.
Så han är mer av en som ger upp än en läkare.
Jaha, jag fick intrycket av att han bara tar en paus.
Men även om han är det, ska han ut på äventyr och studera valar.
Ja, är inte det lite knäppt?
Han är en vuxen man som ska studera valar.
Det låter som att han är åtta år.
Jag tycker att han är grym.
Jaha, ja, eller nej.
Enligt mig studerar inte grymma personer havet,
men jag vet inte, han verkar konstig.
-Okej, god natt. -God natt.
Ja, varmkorv?
-God morgon. -Hej.
-Fan också. -Påkommen.
Du, Jake?
Ja, varsågod.
Har du huvudvärk?
Ja, nu när du nämner det.
-Du borde dricka mer vatten. -Okej.
Du kan ta en värktablett sen om det blir värre.
Och din mössa ser tajt ut. Det kan vara det.
-Den känns bra. -Vill du ha kaffe, Ellen?
Visst. Jag heter Helen med "H".
Jaså? Helen?
Med "H", Helen.
Tack.
Jag behöver hjälp med bandaget.
Ja, just det. Vill du sätta dig på stenen?
-Jag hämtar förbandslådan. -Okej.
Varför är kaffet så gott?
Jag vet inte. För att jag är grym på att göra kaffe?
Jag har hört berättelser om hur grym du är.
Men om du är så grym, varför har du så många glasögon runt halsen?
Har du med dig tillräckligt?
Oj. Är du så arg att jag är här att du ska göra narr av mina glasögon?
Vad moget. Ska du göra narr av Hughs glasögon också?
Nej.
Jag är långsynt, så jag behöver de här ibland.
Det här är solglasögon.
Och solen är skarp, det är logiskt.
Ja, och jag har en grej med mörkerseende.
Vad spelar det för roll?
Du, mitt knä är okej.
Jag har några blåsor, men om du bara ger mig grejerna kan jag ta hand om det.
Riktiga blåsor?
Antecknade du inte?
Jo, det gjorde jag. Jag skrev ner "ta hand om det", fem gånger.
Men sen tog jag inte hand om det i tid.
Men ge mig grejerna, så kan jag göra det själv.
Visa mig.
Herregud. Det ser ut som en skräckfilm. Varför sa du inget?
För efter knäet och att ha gått sist hela dagen ville jag inte sinka oss igen.
Men jag är stark, så jag märker inte smärta.
-Jaså? -Ja.
Är du deprimerad, Helen?
Vad pratar du om?
Varför är du här?
Av samma anledning som du.
Det är omöjligt.
Okej, jag är här för att jag ville ta mig an en ny utmaning,
gå bortom mina begränsningar
och bara få en nystart i livet.
Vänta, andra foten.
Folk blir allvarligt skadade på de här vandringarna hela tiden.
Jag vet, men de är under ny ledning.
Ny ledning? Beckett?
Litar du på Becketts ledning?
Undrade du inte när du skrev på ansvarsfriskrivningarna?
Nej, jag tänker få utmärkelsen.
Du har tur om du överlever.
Nej, där har du fel.
Du tror att du pratar med den gamla tråkiga läraren,
som lägger sig halv tio-Helen, men det gör du inte.
Det här är den nya och förbättrade Helen, och den här Helen spottar på faran
och kissar i skogen.
Nya Helen låter äcklig.
Ja, det är hon också.
Ursäkta, men vad är det med din mörkersyn?
Det är…inget.
Men säg det inte till nån, okej?
Varför inte?
-Jag klarade inte undersökningen. -Är du galen?
Vi vandrar inte på natten. Så det spelar ingen roll.
Du sa precis hur farligt det är här ute,
och det är för nån med perfekt syn.
Ja, men precis som du, behövde jag några utmaningar.
Är allt bra?
-Ja. -Jättebra.
-Herregud, du måste skämta. -Det är lugnt.
Okej, hör på.
Helen med "H" fick fyra blåsor på dag ett.
Herregud. Då var det dags igen.
Vi måste delvis klandra Mason för Helens blåsor. Varför?
Jo, för att folk som Mason, som är supervandrare,
sätter press på de som inte är supervandrare, som Helen.
Vandrare som Mason gör att folk skadas lika ofta som vandrare som Helen gör.
Allvarligt?
Jag skadade bara mig själv.
Var inte en Mason.
Ha en bra attityd och var en lagspelare. Och var inte en Helen.
Om man känner en irritation, som jag förklarade mycket noggrant på bussen,
innan bussen och efter bussen…
-Ta hand om det. -Omedelbart.
Okej, Helen med "H", använder du ens midjebältet?
Herregud.
Vandrare, 80 % av väskans vikt ska ligga på höfterna,
inte på axlarna, okej?
Dra åt midjebältet, annars blir ni trötta väldigt fort.
För mig går det bättre när folk påpekar det jag gör rätt.
Gör nåt rätt, så påpekar jag det.
Det har jag hört förut.
Då drar vi. Nu sätter vi igång.
Det är lätta 16 km i dag.
Dags för vandringsnamn, och man får inte välja sitt eget.
Då sa jag…
Men hejsan.
Titta vem som bestämde sig för att komma.
High five.
MATFÖRRÅD
Ja.
DOMEDAG
Det är vandringsdag.
Hej.
Hallå.
-Redo? -Japp.
De kommer från skogarna i östra Kanada.
Det gick definitivt att undvika, och du gick rakt in.
-Ja, jag menar… -Det var så du.
Jag antar det.
Jag måste fråga en sak, Beckett.
Min bror sa att han bröt benet när han spelade fotboll med en sten.
-Är det sant? -Det är helt sant.
Din bror var den som gjorde livet surt för mig.
DOKTORN
FARTHINDRET
Studerar du lycka?
Ja.
Psykologi brukade fokusera på problemen,
som neuroser, patologier och störningar.
Men tanken var nog att analysera problemen för att kunna bota dem.
Japp.
Men jag studerar vad folk gör rätt.
Hur lyckliga, välanpassade människor gör saker.
Det låter rimligt.
Okej, två minuter för att dricka.
Ät lite om ni måste.
Okej, jag antar att vi inte sätter oss.
Varje kväll skriver jag ner tre bra saker som hänt mig.
-Det är en av övningarna jag studerar. -Och bara så där, är du glad?
Ja, typ. Nämn tre bra saker som hänt dig i dag.
Okej, Windy, jag kan nog inte nämna tre bra saker.
Vädret börjar bli kallare och jag har lite i naturgas,
jag får dricka vitt vin igen och det går bra utan deodorant.
-De är bra. -Jag behövde inte veta det.
Okej, Helen, din tur.
Okej. Jag är glad att vi har det här samtalet.
-En. -Okej.
Havregrynsgröten var lite mindre gummiaktig i morse.
-Jag håller med om det. -Fortsätt, gräv djupt.
Jag vet en bra.
Jag älskar när man vaknar på morgonen och ansiktet är kallt från fjälluften,
men sovsäcken håller kroppen
så varm och skön.
Jag älskar det.
-Ja, den är bra. -Det är magiskt.
Och du, då, Windy?
Okej, i dag…
Nu ska vi se. Jag älskade kaffet i morse.
-Ja -Bra rostat.
Den mossiga doften i skogen.
-Att musklerna bränner när vi går uppför. -Nej, tack.
-Det känns verkligen. -Och den friska krispigheten i luften.
Du är för bra.
Jag har övat mer. Dessutom är det som mitt stridsrop.
"Uppskatta allt."
Mitt stridsrop är: "Spara gråten för din kudde, Kaylee."
Kaylee.
Mitt är nog: "Lämna mig i fred."
Men jag gillar: "Uppskatta allt."
-Vi kan dela. -Okej.
Fortsätt, allihop. Vi har långt kvar.
Okej.
Varför gör du det här, Sue?
Varför avlade du tystnadslöftet? Du är en som pratar, okej?
Kvinnor borde prata.
Vad sägs om att Mason avlägger tystnadslöftet?
Du ska prata. Nej, vi klarar det här. Håll ihop det.
Bara en vecka till. Vi fixar det här.
Okej.
Nej.
-Jag kan inte äta mer. -Jag fattar inte att du fortfarande äter.
-Jag tar hellre McDonalds. -Jag kan ta den.
-Tack. -Ja.
Varför kom du hit?
Och säg inte att du vill ha en nystart igen.
-Du är ingen begonia. -Va?
Begonior är ettåriga, så man får börja om varje år.
Jösses.
Förlåt, ingen mer blomhumor för dig.
Varför kom jag hit?
Jag tror att jag blev trött på att vara trött på mig själv.
Fattar du?
Du, då?
Tja, det är typ samma, faktiskt.
Jag ville pressa mig. Känna mig viktig.
Jag ville ha en historia att berätta som är intressant,
och inte som den jag lever varje dag.
Jag kunde ha blivit många saker i livet.
Och nånstans längs vägen…
…svängde jag fel och hittade inte tillbaka.
Nu inser jag att det nog är för sent.
Nej, Hugh, det är…
Det gör inget.
Det är sant.
Jag har accepterat det,
och det känns bra att säga det högt.
Tja, jag vet hur det känns.
Ja.
Det är vår tur att diska, Meryl.
Jag kommer.
Kaylee. Tack.
Herregud.
Vad?
Varför tittar du på mig? Har jag nåt i ansiktet?
Nej.
-Det var inget. -Okej.
Var försiktig, Helen.
Ja, jag var försiktig.
-Nej. -Vad är ditt problem?
Varje gång du gör nåt dumt här ute måste nån rädda dig.
-Varför försöker du alltid rädda nån? -Vad menar du?
Du åkte till Kalifornien för att rädda delfiner.
Minns du det?
Ja, för att du betedde dig som en hjälte då,
och du beter dig som en stor hjälte nu.
Nej, det gör jag inte. Och det var sjölejon.
Okej. Jag ser vem du är, bara så du vet.
Du är den ödmjuka, anspråkslösa läkaren
som älskar bröd med frön, är duktig på utomhusliv
och ser ner på oss andra som om vi vore idioter.
Jag ser inte ner på nån. Jag lyssnar inte på nån förutom…
Kan du inte säga vad du tänker i stället för att stirra på mig som en knäppis?
Okej.
Du var för bra för honom.
Var det vad du ville säga?
Ja.
Här i skogen i det här ögonblicket,
var det vad du ville berätta?
Varför anser du att du kan säga så?
För jag vill inte att du går tillbaka till honom.
Varför skulle jag göra det?
Det är frågan.
Hur vågar du…
…tro att du kan prata med mig om mitt dåliga äktenskap?
När du har levt mitt liv, gjort misstagen jag gjort
och gått i mina skor, så kanske du kan säga nåt,
men till dess kan du väl bry dig om dina egna problem?
Och jag behöver inte räddas. Tack så mycket.
Vet du varför? Jag räddar mig själv. Så du kan sluta med det nu.
Hör ni. Vi ändrar planen lite för i morgon.
Vi har kommit långt de senaste tio dagarna, så jag delar på oss.
Vi ska sätta era navigationsförmågor på prov.
Vi går samma led men startar 30 minuter efter varandra och ses vid middagen.
Det är en lätt led, vi packar allt.
Ni borde vara tillbaka före solnedgången för att slå läger igen.
Kan vi bara lämna lägergrejerna?
Ska vi vandra i våra tältgrupper?
Det hoppas jag inte. Säg nej.
Vi delar in i grupper efter fart.
De fyra snabbaste går ihop och de långsammaste går ihop.
Förutom Mason.
-Du går med den långsammare gruppen. -Kom igen.
Lagarbete, du ska lära dig det på ett eller annat sätt.
-Nu ska vi sova. Vi packar i gryningen. -Vänta.
Men kom igen. Kan vi diskutera det här?
Tro mig, jag skulle gärna diskutera det.
Slutdiskuterat.
Vi är ett team.
Dra tillbaka den, och sen däråt. Ja, ungefär så.
Vi ses vid middagen.
-Hej då. -Hej då.
Herrejösses, ser jag i syne?
-Är det en papperslapp? -Vad?
Hur kollapsar man?
Allvarligt?
Nedskräpning? Kom igen, samlas här.
Hur många gånger har vi pratat om att respektera naturen?
Inte lämna spår?
"Hitta en djupare koppling till naturen.
Resa mig ur askan
som en jäkla fenix.
Och få den förbannade utmärkelsen."
Trevligt. Vill nån kännas vid den?
Någon?
Ingen?
Vad sa jag skulle hända om jag såg er skräpa ned?
-Du skulle bli galen. -Precis.
Herregud.
Jag glömde nästan.
Du, Beckett.
Ta några djupa andetag, kompis.
Allt runt oss är brännbart.
Jag gör en poäng. Världen är inte er soptipp.
Vad gör han?
Gör ni det igen, så blir det mycket värre.
-Vad gör du? -Är inte…
Första gruppen, 30 sekunder.
Och jag behöver din hjälp, Windy.
-Kan nån plocka upp pappret? -Han har blivit galen till slut.
Gillade nån mer det?
-Som en jäkla fenix? -Jag tänker inte prata om det.
Okej. Du…
Jag ville be om ursäkt för igår kväll. Det var…
Oroa dig inte för det. Vi glömmer det, för jag är också ledsen.
Här. Håll fast vid den.
Men du får inte läsa den än.
-Nu kör vi. -Varför?
Trettio minuter isär.
Vad ska du hålla fast vid?
Jag kommer på nåt.
Hör ni, vänta på mig.
Jag tror att Windy är förtjust i Jake. Vem är inte det?
Jag tror att de skulle passa så bra ihop.
Jaså? Jag känner spänningen mellan er två, några riktiga vibbar.
Åh, nej.
Sanningen är att vi känner varandra.
Han är min lillebrors bästa vän, så jag har känt honom i åratal.
Och vi anmälde oss till resan för flera veckor sen
utan att veta om varandra.
Okej. Jag fattar inte att du berättar det här nu.
Men när vi var på La Rosa sa han att han anmälde sig häromdagen.
Som häromdagen, precis innan vi kom hit?
Ja.
-Skumt. -Ja.
Jag vet inte.
Tänker du hjälpa till med det här?
Okej, jag kommer nu.
Räknas en kyss om den är i två sekunder?
Jag såg dem inte kyssas.
Jag gjorde det.
Har vi sett några markörer?
Vilka markörer?
Det är så tragiskt.
-Vad? -Jake kysser bäst och är upptagen.
Jag fattar inte att vi pratar om det här.
Okej, nu dricker vi, allihop.
Hur vet du att han är bra på att kyssas?
Det vet vi inte. Windy sa det. Han kysste bara henne.
Han slutade med leken efter det.
-Kärlek vid första kyssen. -Herregud.
Det är ingen grej.
-Kan vi sluta prata om det här? -De har kemi, det är uppenbart.
Trädbark har kemi med honom.
-Ja. -Vad menar du med att han är upptagen?
Med Windy. Hon gillar honom. Han måste gilla henne.
Men det är obekräftat.
De älskar båda fårhundar, våffelpommes, segling och vin, så…
Kaylee, alla älskar det, särskilt våffelpommes.
Vandringsnamnet passar inte.
"Domedag"?
Hon är smart. Vi borde kalla henne…
…"Smarties".
Det var dumt.
"Besserwisser"?
Nej, inte ditt bästa.
De är bra björnhängare och älskar vin. Hur kan de inte vara gifta än?
Ge det tid. Det är så här folk träffas och blir kära.
Hallå, Mason måste kissa.
Vilken bild.
Okej. Vänta, jag har kartan.
Ja, hjälp mig, Mason.
Men man kan inte känna sina föräldrar.
Inte som deras vänner när de växte upp.
När de fått dig och börjat uppfostra dig,
är människorna de var borta.
Försvunna i en vuxen värld. Det är sorgligt.
Ja, det är det.
Få mig inte att gråta i skogen, Kaylee. Jösses.
Ska vi öka takten nån gång eller fortsätta så här?
Du behöver en tupplur.
-Nej. -Jag börjar bli hungrig.
Du, Hugh. Får jag se på kartan?
-Vi kan inte stanna igen. -Varför smakar mitt vatten som hamburgare?
Herregud, mums. Jag längtar efter en hamburgare.
-Åh, nej. -Balansgång.
Vi skulle gått över berget.
Vi borde ha tagit vänster här.
Jag har alltid velat bli gymnast,
men de sa att jag var för fet för att ta lektioner, så…
Herregud. Hugh?
-Herregud! -Hugh?
-Hur gick det? -Nej.
-Hugh? -Hugh?
-Mår han bra? -Nej. Han har svimmat.
-Nej! -Vi måste ta av ryggsäcken. Mason!
-Mason. -Hallå?
Kan du ta den sidan?
Ett, två…
Okej.
-Sluta, Kaylee. -Förlåt.
Kan du stå?
Nej, det tror jag inte.
Han har ansiktet nedåt. Vi kan inte lämna honom så.
Vänta, nej. Jag mår bra.
Kolla handboken, ni kan nog lämna mitt huvud så här.
Jag har lusläst handboken. Det står inte så.
Ska man flytta skadade personer?
Jag tror inte det, men vi kan inte lämna honom så här.
-Jag vet. -Okej.
Om ni tar hans axlar, så tar jag hans ben.
-Kan du hjälpa till, Mason? -Vänta, vet ni vad?
Det känns faktiskt mycket bättre.
-Lämna mig. Mitt huvud känns toppen. -Det kommer att bli bra.
Smörj in nacken.
Vi vänder på honom som en pannkaka och lägger honom på leden.
Okej, redo? Ett, två, tre.
Är ett av hans ben längre än det andra?
Okej, ja, det är brutet.
Vi måste fixa en skena.
Kaylee, ta två långa pinnar och Sue, ta en långärmad tröja.
-Åh, gud! -Kan du röra foten?
Jag hörde ett knak.
Okej, det är inte bra.
Varför klev du på trädet?
Hörde du inte att Helen fick skäll?
Beckett sa det en miljon gånger.
Jaså, Sue? Läs av stämningen, okej?
Titta, en åsna.
Finns det en åsna?
Nej, han hallucinerar.
Kan jag få en nummer två med en stor pommes?
Vem går efter hjälp?
-Du. -Du.
Jag känner inte mitt ben.
Det här är…
Här är handboken. Den besvarar era frågor.
Jag kommer så fort jag kan.
Och om han dör?
-Det kommer inte att hända. -Tänk om han pratar om åsnor.
Det kan hända.
Det kommer att bli bra.
Jag kan reiki.
Jag går efter hjälp, så stanna här med Kaylee och Sue, okej?
Förlåt. Jag vet inte vad som hände. Jag…
Det gör inget.
Packa upp sovsäckarna och tälten direkt
och sov i skift, så att en av er är vaken med honom hela tiden.
Håll er varma.
Ni måste samarbeta
och jag kommer tillbaka, okej?
Ni klarar det här.
Okej, Helen, du klarar det här.
Du har läst handboken.
Orientera bara kartan…
…efter leden.
Vi måste komma på nåt.
Det här är nåt mer än att vissa är långsamma.
Något har gått fel.
-Det har gått timmar. -Ja.
Vi måste komma på en plan.
-Ja. -Vi kan inte sitta här.
Jag vet, men det finns inget vi kan göra nu. Det är för mörkt.
Om de bara gått fel hade de varit tillbaka nu.
I värsta fall hittar vi dem i morgon. Så länge…
Hej. Jag hittade er.
Var fan har ni varit?
Vi missade ett vägskäl, gick vilse och Hugh föll. Han är skadad.
Hur illa?
Han trampade på en stock.
Hur många gånger har jag sagt åt er att inte kliva på stockar?
Jag vet att du har sagt det många gånger,
men hans fot gick igenom, han föll framåt och jag tror att han är i chock.
-Var Hugh vid medvetande när du gick? -Han svimmade när vi flyttade honom.
Varför flyttade ni honom?
Han hängde över en stock. Jag la honom på rygg och stabiliserade benet.
Bra tänkt.
Hur såg han ut när du gick?
Blek, svettig.
Vi måste få honom därifrån.
Nej, det är för mörkt.
Den första räddningsregeln är att inte utöka offerlistan.
Evakuering i morgon.
Bra jobbat.
-Vi får ut honom i morgon. -Det här är allvarligt.
Vi går upp klockan fem. Ingen mat och inget kaffe.
Ni äter där medan Jake och jag tar hand om Hugh. I morgon blir det jobbigt.
Lägg er direkt och börja tänka på er person.
Ni behöver dem i morgon.
Okej, det låter bra.
Kom hit.
Är du hungrig? Vill du ha kaffe?
-Ja, det vore toppen, tack. -Ja.
Jag känner mig också lite chockad.
Allt hände så fort, och han var helt utslagen.
-Och Mason bara… Tack. -Ja.
Han bara stängde av. Det var omedelbart.
-Jag vet inte vad som hände. -Okej.
Jag är glad att du mår bra.
Ja, tack.
Jag kan inte sova.
Förlåt om jag håller dig vaken.
Det är lugnt. Jag kan inte heller sova.
Vad menade Beckett när han sa att vi skulle behöva vår person i dag?
Vi gjorde en övning
där han ville att vi skulle tänka på en person
som verkligen älskar oss och tror på oss.
Om det blir väldigt jobbigt här ute nån gång,
ska vi vända oss till den personen i våra huvuden
och få styrka att fortsätta.
Så vem är din person?
Min mamma.
Ja, din mamma är toppen.
Hon minns alltid allas namn.
Hon gjorde den bästa glasstårtan.
Ja, den gör hon fortfarande.
Du, då? Vem är din person?
Förmodligen Nathan.
Är han er bror som ni förlorade?
Känner du till honom?
Jag vet att det var nån olycka,
men Duncan har aldrig berättat om det.
Ja.
Vi var så nära. Vi gjorde allt tillsammans.
Vi byggde fort. Vi lekte…
…en grej…
Jag ska inte gå in på det nu om vi försöker sova.
Nej, det är okej. Jag vill höra om det.
Han hade precis fyllt fem och jag var sex
och vi var alla i mina föräldrars vänner sommarstuga.
Och Nathan ville titta på båtarna, han älskade båtar.
Och han bad mig
att följa med till hamnen och…
…jag ville stanna i huset
och titta på en film med de andra barnen och…
Han gick ut.
Men jag märkte inget, ingen märkte det.
De hittade honom senare den kvällen.
Så hemskt.
Jag beklagar.
Så allt jag kan tänka på är varför jag inte följde med honom.
Varför fick jag inte mina föräldrar att följa med honom?
-Du var väl sex år gammal? -Ja.
Ja, jag förstår den logiken,
men det förändrar ingenting.
Duncan var ofta sjuk.
Och min mamma bara bröt ihop.
Det var då mina föräldrar skilde sig och pappa lämnade oss.
Och sen släppte mamma av oss hos Gigi en dag.
Och hon kom aldrig tillbaka.
Vet du att hon messar mig?
Hon skickar sms och frågar hur jag mår.
Jag svarar alltid: "Jag mår jättebra."
Det är för att du alltid gör det.
Jag tror aldrig att jag faktiskt mått jättebra.
Men jag är bra på att förlora folk.
Jag har förlorat Nathan och mina föräldrar och nu…
-Du har inte förlorat Duncan. -Nej.
Han bad inte om att bli född.
Han kastades in i det här på samma sätt som du.
Ja, men jag är så arg på honom.
Jag vet att det är orättvist. Jag vet det, men jag…
Han behövde inte gå igenom det jag gick igenom.
Han går inte runt med den bördan jag bär på.
Dina föräldrar lämnade honom också.
Ja.
Okej, morgondagen blir brutal.
Vi borde nog sova lite.
Just det, kysste du Windy?
Ja, det gjorde jag, men vi lekte sanning eller konsekvens.
Jaha, var det sanning eller konsekvens?
Nu förstår jag.
Varför bryr du dig?
Det är du som pratar med din exman. Som om ni är…
Han ringer mig.
Ja, och du fortsätter svara.
Eller hur? Allt du pratar om är hur ert uppbrott dröjer sig kvar
och håller fast vid dig, men det är inte vad jag ser.
Jag ser att du håller fast vid det och honom.
Okej, bara så du vet,
så håller jag inte fast vid nån eller någon man,
och jag är kapabel att prata med en person
som var min make utan att ha…
Visst. Så länge det är allt.
Varför låter du som en svartsjuk pojkvän?
Varför låter du som en svartsjuk flickvän?
Vet du vad?
Från och med nu, varsågod,
kyss alla i tjugoårsåldern som har en mun…
-En person. -…så kan jag prata med min exman
eller vem som helst, så bryr vi oss inte.
Helen.
Strunt i det. Glöm det, godnatt.
Jag vet inte vad vi kan förvänta oss när vi kommer fram,
så vi måste alla hålla oss lugna.
Vet ni vad?
-Helen? -Ja?
Du gav Hugh vård, fixade så att Mason, Sue och Kaylee slog läger
och hittade tillbaka till oss.
Du är vår navigatör i dag.
Okej.
Bra jobbat.
Bra jobbat, Helen.
Okej, nu kör vi.
Förslog det ej för att säga dig
Hur oändligen kär du är mig
-År kommer… -Ge mig kniven, Sue. Jag ska avsluta det.
Men min kärlek, kära, till dig består
-År kommer och år… -Herregud.
Helen? Helen!
Tack och lov.
-Hej. -Herregud. Du kom tillbaka.
Självklart. Ni var jätteduktiga.
-Hej, sköterskan. -Okej, vi ska ta en titt på dig.
Äntligen lite ensamtid med dig.
Om det ändå vore av en annan anledning.
Han kan inte ta sig härifrån på benet.
Okej.
Okej. Vi ska göra en bår åt Hugh.
Vem har björnhängsrepet?
Ni tre. Vi behöver två grenar på 2,5 meter.
Starka nog att bära honom.
Mason, ge mig tre jackor.
Kom igen, sätt fart, allihop!
Okej, vi ses där om ett par timmar, tack.
Du klarar dig. Vi ska få dig härifrån.
-Ja, det kommer att bli bra. -Okej.
Närmaste ledstart är fem km österut.
Vi möter en i teamet där med ambulans.
Låt oss sammanfatta.
Mason, Helen, Jake och jag tar Hugh, med dagspackningar.
Lämna ryggsäckarna, ta dem på väg tillbaka.
Jag tar Hughs packning.
Windy, Kaylee och Sue bär maten och toalettartiklarna
till lägerplatsen vid Den målade ängen.
Vi ses vid middagen.
I morgon är en nolldag. Vi ska ta oss dit tryggt.
-Hej då. -Hej då.
Lycka till, älskar dig, Hugh.
Hur mår han?
Han har väldigt ont. Han sa att Helen var hans hjälte.
Du har gjort nåt rätt, Helen med "H". Bra jobbat.
Jag behöver en sekund. Jag måste förbereda mig på det här.
-Är ni redo? -Titta på mig.
-Titta på mitt ansikte. -Ett, två, tre.
Okej, håll armarna raka, så blir det lättare att bära. Okej?
-Okej. -Går det bra?
-Redo? -Nu går vi.
Jag vet ej, men jag har hört
Att Beckett bara är 12 år
Ja, roligt. Jättekul.
Tv:n är trasig och bilen bäng
Hamna' i en främlings säng
-Va? -Det är en konstig sak att säga.
Ska vi sjunga låten om flaskorna?
Det får tiden att gå.
Nittionio flaskor öl på en vägg
Nittionio flaskor öl
Går det bra?
Ta mig till ett spa.
-Hur går det? -Jag är okej. Mina händer gör ont.
Låt mig se. Ja.
-Bara lite till. -Hallå.
Hugh, ambulansen är precis där. Vi är så nära.
-Ni klarade det. -Vill du hjälpa oss lite?
Du kommer att bli bra.
Vi ses i stan. Ta hand om dig.
Detsamma.
-Hej. -Hej.
Vet du, Helen, jag kan säkert säga att av alla i gruppen
tycker jag minst illa om dig.
Du säger bara det för att du har fått smärtstillande.
Ja, men det är också sant.
Jag gillar verkligen dig.
Ett litet råd, om du gillar honom, berätta det för honom.
Helen, inget spelar nån roll här ute.
Det är som rymden.
Det är inte verkliga livet.
Jag är inte på en bår med ett extra långt ben.
Jag är i min säng hemma.
Och jag vaknar när som helst nu.
Okej, han är min lillebrors bästa vän.
-Så många saker är orimliga. -Helen.
Du sa att du ville ha en nystart, så fixa det med den söta saken.
Dessutom tror jag att han tycker att du är en fenix.
Alla vet att listan var min, eller hur?
Ja.
-Okej, vi är redo. -Bra jobbat, soldat.
Glöm inte att vi inte är ansvariga.
-Du får höra från min advokat. -Du skrev på pappren.
Och, Helen, fortsätt använda solkräm.
Man kan inte stoppa åldrandet men man kan förhindra ytterligare skador.
Tack.
Åk nu.
Hej då.
Det känns bra, va?
Vad?
-Hur utmattad du är? -Ja, det gör det.
Okej, vi går tillbaka till lägret.
Ni ska få tillbringa en dag på min favoritplats i hela världen.
Jag längtar.
Jag också.
Tack.
Inga problem.
Hej då, hör ni.
Okej.
Det var bra.
Vi klarade det.
Jag längtar efter att få se. Jag har höga förväntningar nu.
-Kaffe? -Ja, det vore gott.
Det är så vackert här.
-Ja, det är det. Här. -Tack.
Jag är ledsen för det som hände häromdan.
Det är lugnt. Tänk inte på det.
Jag vet hur folk ser mig.
Hela mitt liv är inte äkta.
Jag fejkar.
Jag har bara låtsats och betett mig som en idiot så länge…
…att jag ärligt talat inte märker när det händer.
Men du är medveten om det och det låter som om du jobbar på det.
Jag tänkte ta en promenad. Vill du följa med?
Vet du vad? Jag stannar nog här ett tag.
Om det är okej?
-Självklart. -Ja.
Tack för kaffet.
-Hej. -God morgon.
Det finns en bra fiskeplats för öring där.
Häftigt.
Pappa brukade ta hit mig för att fiska när jag var liten.
Vi hörde historier om att det här stället var hemsökt eller heligt.
Wow.
Det är nog båda.
Jag vet att det här kanske är förvånande,
men jag passade inte in så mycket när jag växte upp.
Folk visste inte vad de skulle tänka om mig.
Ja.
Men här ute passar jag in.
I vildmarken.
Jag känner mig hemma.
Som om jag är en del av nåt större.
Du har väl inte skyttegravsfot?
Va? Nej.
Nej.
Vi behöver inga skyttegravsfötter.
Glöm inte att tvätta och torka strumporna.
Okej, det ska jag göra.
Om du var fast på en ö,
vem skulle du helst vara fast med?
-Mason eller Hugh? -Ingen.
Varsågod, min gode man.
Din krona.
Jag kan väl ta nån medioker…
Du, jag har tänkt på nåt du sa hos Duncan.
Du sa att jag inte är rolig längre.
Och jag har tänkt mycket på det.
Vad menar du?
Jag sa nog: "Jag minns när du var rolig."
Ja, det antyder att jag brukade vara rolig.
När var jag så rolig?
Innan…
-Jaha, innan Mike? -Ja.
Tja, ja.
Minns du att du brukade träffa oss på collegebaren på Smith?
-Ja. -Du var karaokedrottning.
Ja.
Du var alltid så generös. Du lät oss aldrig betala för nåt.
Du måste ha spenderat en förmögenhet på pizza och dip.
Jag menar, ni var panka.
-Jag är väldigt snäll. -Ja.
Ja, jag minns dig, Helen, jag minns…
…att du verkade gilla ditt liv och skrattade hela tiden.
Jag var ung. Jag hade inte så mycket ansvar.
Du är fortfarande ung.
Ja.
Ja, vi är båda unga.
Titta på oss, två unga människor i vildmarken.
-Tills en björn tar oss. -Ja.
Bra jobbat. De är jättefina.
Var är Doktorn?
Han är nere vid floden och letar efter en bättre plats.
Jag går och letar efter honom.
Hur ska vi tillaga dem?
Man måste rensa dem.
Tack för er uppoffring.
Jag tar huvudet. Mycket protein.
Då gör vi upp eld. Vem hämtar ved?
Är du här, Jake?
Hallå, Jake?
Jake? Är du här, Jake?
Jake.
Hallå, Jake?
-Här är jag. -Var?
Här. Jag är här borta.
Hej. Är du skadad? Vad gör du på marken?
-Nej, jag… -Hej.
Tack för att du kom och letade.
Ja.
Mår du bra?
Jag är bara rädd.
Rädd?
Varför? Allt är bra.
Jag tappade glasögonen…
Hur tappade du dem? Har du inte såna…
Jo, det hade jag. Men de fastnade i en gren och ramlade av.
Och jag letade för länge och det låter så dumt.
Det låter inte dumt. Du tappade glasögonen.
Och det är väldigt mörkt här.
Helen, jag håller på att tappa synen.
-Va? Vad menar du? -Det är genetiskt.
Det kallas retinitis pigmentosa.
Alla tappar och stavar i mina ögon dör en efter en.
Herregud.
Så det är därför du slutade som läkare.
Ja. Jag började märka det för några år sen och det har snabbt blivit värre.
Särskilt på natten,
och jag känner att jag inte vet vem jag är längre.
Jag brukade kunna ta hand om allt och jag bara…
Jag känner mig vilsen. Jag är vilse…
Du, jag är här.
Jag vet hur det är att vara vilsen. Du är inte vilse.
-Jake? Helen? -Japp.
Ja, vi är här.
Tack för att du räddade mig.
Nu är vi kvitt.
Nu går vi.
Herregud.
Det snöar.
Wow.
Herregud.
Det här är speciellt. Det är säsongens första snöfall.
Det är otroligt.
Klä på er, allihop. Gör er redo för en kall natt.
Det här är galet.
Det känns som att det blir svårt för oss i morgon.
Det känns speciellt på vår sista kväll.
Det här är helt otroligt.
Okej, bra packat, allihop.
Bara fotspår kvar.
Snyggt.
Det här har varit en fantastisk upplevelse,
förutom att Hugh nästan dog.
När vi kommer tillbaka fyller vi i röstsedlarna
för att rösta på vem som vinner utmärkelsen för bästa vandrare.
Jag vet vem jag röstar på.
Okej.
Nu är det dags att ta farväl av den här vackra platsen.
Böj era huvuden, tack.
Allvetande moder. Jag är ledsen att vi fördärvar dig.
Jag är ledsen att vi skräpar ned och kväver dina fiskar med plastpåsar.
Vi går omkring dumma, blinda och arga,
och kan inte alltid se din ofattbara skönhet.
Tack för den här världen full av mirakel
och tack för den här gåvan vi kallar Den målade ängen.
Vi är inte värda din kärlek eller lyckan du ger oss.
Tack.
Och innan vi går
vill jag erbjuda Mason ett nytt vandringsnamn.
Verkligen?
Ja.
-Okej, det går bra. -Bra.
Från och med nu blir ditt nya vandringsnamn Storhjort.
-Storhjort. -Det är coolt.
Hjort betyder förändring.
-Jag gillar det. -Det stämmer, Chaplin.
Storhjort!
Woody, du är vår navigatör.
Verkligen? Jag?
Led oss hem.
Redo?
Ja.
-Det var bra. -Kom igen, Woody.
Jag älskar entusiasmen.
Den var till Cole, som krossade mitt hjärta på vattenlandet.
Heja Lulu!
Jag önskar att jag aldrig satt mig på ringen.
Är det nån annan som vill… Beckett är här med priset.
Jag har inte räknat än, så ge mig två sekunder.
Inga problem.
Man måste inte vara så hängiven…
Windy.
Vad fin du är. Ska vi prata om buddhism sen? Dricka?
-Skål! -Okej, älskar er. Hur går det?
Helen med "H", hur går det?
-Vad fin du är. -Du med, Mason.
Om ni vill få luftrören i form,
har jag också bra övningar.
Okej, allihop, vi är redo att dela ut utmärkelsen.
Om ni vill komma närmare.
Är alla här? Okej, bra.
Utmärkelsen går till någon vi alla kände och älskade väldigt mycket.
Hugh!
-Va? -Hugh?
Han är inte ens här. Helen, då?
Helen räddade Hugh, hon förtjänar utmärkelsen.
Jag håller med, men ni röstade på Hugh, så…
-Nej, inte jag. -Nej.
Jag kanske… De har båda "H".
Det är vansinne. Vi gör om.
Det funkar inte så.
Det är okej. För Hugh.
Och för Helen med "H".
Älskar dig, Helen.
Det finns en dricksburk på baksidan, om någon känner sig generös.
Jag tror inte på kapitalism, men pengar hjälper ändå, så…
Och nu ska Lulu ha en kväll
med väldigt intressant karaoke.
Så ha så kul.
Intressant är bara början.
Det går mycket längre än så. Okej…
-Du fick min röst. -Vi tar en paus på fem minuter.
Du har rest dig ur askan och blivit ett med naturen, Helen med "H".
Den listan slipper jag aldrig, eller hur?
Tappa inte skit i skogen.
Okej.
Hej.
Jag röstade på Hugh.
Förlåt, jag trodde inte att du skulle bry dig.
Jag bryr mig inte, nu när jag inte vann.
Ja.
Hon lägger inte av, hon tror inte på att han är upptagen.
Är han upptagen?
Ja, han har nån hemma.
Hej, hör ni.
Såklart han har.
Vi pratar om att hålla kontakten efter det här.
Okej, allihop. Gänget.
Det är dags att sätta igång.
Helen?
Vad är det? Vart ska du?
Jag ska hem.
Kom igen. Kan du inte stanna?
Jag kan inte.
Varför? Varför inte?
-Helen? -Vart ska du?
Hej.
-Jag smyger iväg tidigt. -Nej.
Jo. Jag ville inte avbryta nåt, men jag åker hem.
-Jag kommer att sakna dig. -Jag kommer att sakna er också.
-Okej, men innan du åker, tre bra saker. -Okej.
Ja, okej. Ett, jag är glad att ingen dog på resan.
-Ja, jag också. -Det är ett plus.
Två, jag är jätteglad över de nya vännerna jag har fått.
Och tre,
jag känner mig själv bättre.
Det känns annorlunda.
Det var nog fyra, men det gör inget.
Okej.
-Okej, jag är dålig på avsked. -Hej då.
-Jag älskar er. Vi ses. -Vi älskar dig.
Jag borde inte lyssna på den här.
Jag menar Jake?
Jake.
VILDMARKENS ÖVERLEVNADSKURS
"Jag älskar dig inte som om du vore en ros eller topas…"
"…eller pilen av nejlikor som elden skjuter iväg.
Jag älskar dig som vissa mörka saker ska älskas,
i hemlighet, mellan skuggan och själen.
Jag älskar dig som växten som aldrig blommar
men bär i sig ett ljus av dolda blommor.
Tack vare din kärlek lever en viss fast doft, rest ur jorden,
mörk i min kropp.
Jag älskar dig, utan att veta hur, när eller varifrån.
Jag älskar dig, helt enkelt, utan komplexitet eller stolthet.
Så jag älskar dig för jag vet inget annat sätt än det här.
Där jag inte existerar, inte heller du,
så nära att din hand på mitt bröst är min hand.
Så nära att du blundar när jag somnar."
Du ser annorlunda ut från när du åkte för några veckor sen.
Jag visste att något hade förändrats.
Det känns annorlunda.
Det här är skumt. Jag känner mig yngre. Är det möjligt?
För naturen kan göra galna saker.
Kärlek också.
Du, Gigi. Jag är inte kär.
Vem är det?
Jag öppnar.
Hej.
Det är bara jag.
Kom in. Hur gick resan?
-Jättesmidigt. -Bra.
Hur var din vandring?
Jag överlevde. Jag är här.
-Jaså? -Så den var bra.
Vänta. Vad gör…
Det var skumt.
Vad gör vi?
Jag vill säga att allt mellan oss
alltid har handlat om mig och inte om dig,
och det är för att jag har burit på mycket ilska
och skuld från det som hände.
Det är orättvist mot dig, och jag vill gärna börja om.
Jag älskar den här upplysta vibben du ger. Det här är fint.
-Bra. -Ja.
Vi tar kaffe, Gigi är där.
Tar du fortfarande inte socker?
Nu gillar jag socker.
-Du är tillbaka på sockret. -Japp.
Det är rätt drag.
Okej, så du går på en vandring,
och är en helt ny person helt plötsligt.
Men jag är glad att du inte dog i skogen.
-Tack. Jag är ingen idiot. -Jag vet det, men ändå.
Vi ska börja prata om saker nu, eller hur?
Ja. Det är obekvämt, men vi måste. Det är enda sättet att reda ut allt.
-Jag vill inte prata om det. -Dunky, min pojke, du kom fram.
-Okej, redo klockan sex, åker halv sju. -Vi är redo.
Var ska vi åka?
Till en bokklubbsfödelsedagsfest
med Gigis fram-och-tillbaka-pojkvän Ricky.
Jag kanske hoppar det.
-Vill du inte gå? -Nej.
Du måste gå på festen. Varför skulle du inte gå?
-Okej. Japp, bättre syster. -Dansa med mig.
Du är nåt på spåren.
-Jag sa att jag skulle gå. -Du ska gå!
Grattis, Ricky.
-Åh, Gigi! -Ja.
Ricky och Gigi är ihop igen.
-Wow. -Det är logiskt.
-Absolut, det är vettigt. -En vacker grej.
En underbar grej.
Okej, det här är den sista, annars kommer jag att somna.
Du väljer en bra gräns för en lättviktare.
På vår vandring pratade vi alltid om vem vår person var,
den vi kan lita mest på,
och du har alltid varit min person
och jag hoppas att jag kan bli din person.
Du har alltid varit min person.
Tack, Dunks.
Jag ska leva upp till det.
Okej, men först och främst,
måste vi dansa omedelbart.
-Jag älskar den här låten. -Det måste vi.
Okej, ja.
Vart tog du vägen?
Jag läste dikten.
Jag skrev den inte.
Jag vet att du inte skrev den.
Jag älskade den. Jag borde ha stannat.
Du hade rätt där ute.
Jag betedde mig som en svartsjuk pojkvän,
men det är bara för att jag har velat vara din pojkvän väldigt länge.
Jag har inte mer tid att slösa på att inte vara med dig varje dag.
Jag vet att mitt liv kommer att förändras, och det är något du måste tänka på.
Men jag hoppas att du gör det.
Jag hoppas att du överväger det och mig.
Jag älskar den här låten.
Vill du se mig dansa?
Ja.
Vill du se mig dansa?
Så länge jag kan.
Jake, kompis.
Okej, allihop!
Okej, allihop.
Okej, allihop!
Ja.
Undertexter: Sabina Svensson