Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
THE DAY OF THE DEAD IS...
Hetkinen nyt.
Haluan muistuttaa äideistänne.
Tai siis äitienpäivästä.
Manuel ja minä menimme vihille Las Vegasissa.
Oletko raskaana?
Jos tulit paksuksi, se ei haittaa.
Ei, äiti!
Ovatko häät viralliset vai oliko se hupia?
Äiti, oletko kunnossa?
Voin hienosti.
Olen onnellinen.
Kerrastaan haltioissani!
He eivät suhtautuneet huonosti.
Emme tunne toisiamme, ja olemme nyt perhettä.
- Perheemme tapasivat jouluna. - Ei!
Lidia. Emme voi puhua joulusta.
Mutta se on eri juttu.
He tapasivat toisen kerran äitienpäivänä.
Koko lauma on täällä!
Manuelilla oli loistava liikeidea.
Taidan kertoa isälle oluesta lounaalla tänään.
Onko se mielestäsi hyvä idea?
Opiskelin Stanfordissa...
Halusin puhua sinulle -
yrityksen perustamisesta yhdessä.
Tiedäthän, isä ja poika.
Ei, poika. Ei.
Mutta kukaan ei tiennyt...
Mitä on tekeillä?
Francisco menetti kaikki rahansa. Perhe on konkurssissa, äiti.
Autoitko miestä huiputtamaan vaimoaan ja koko perhettään?
Et voi kertoa tästä.
Tiedän, että tiedät.
Emme maksa sinulle mitään.
Mitä sinä puuhaat? Istu alas.
Hei kaikki, halusin vain kertoa teille...
Kertoa mitä?
Hyvää äitienpäivää, Rosita!
Olemme rahattomia!
Huijauksessa oli mukana muitakin.
Kaikenlaista tapahtui.
Tapeltiin, äidit juopuivat...
Tämä on lopun alku.
- Mitä? - Olemmeko köyhiä? Onko se virallista?
En välitä, mutta jonkun on maksettava lasku.
Pärjäämme kyllä.
Selviämme tästä.
Tiedän, Francisco.
Mutta emme yhdessä.
Ja appeni...
Ne ovat sinun tavaroitasi, isä.
Missä minä asun?
Miksi hänen täytyy yöpyä meillä, Manuel? Miksi?
Okei, rakkaani. Olen varma, että se kestää vain muutaman päivän.
Ei kestänyt.
Nyt hautajaiset ovat Esmeraldan luona, koska San Románit ovat köyhiä.
Syntyi tietenkin kaaos.
Tosi outoja tyyppejä, riitoja.
Saimme jonkun tuhkat päällemme.
Hetkinen nyt.
Kuulostamme hulluilta. Kerro se alusta.
Hyvä on sitten.
TOISSA PÄIVÄNÄ
Saavu luokseni
Ja kerro minulle totuus
Armahda minua
Ja kerro minulle syy
Ei!
Manuel.
Hei, kulta. Miten meni?
Irtisanomisia tulee,
joten kaikkia hermostuttaa.
Sehän on hienoa.
Kerro myöhemmin lisää, mutta nyt...
Maista tätä.
- Mitä se on? - Eikö ole hyvää?
- Erilaista. - Mikä maku?
- Olutta? - Neilikkaa, vähän inkivääriä, karpaloa.
- Selvä. - Mietin chai-makua olueen.
Hyvä idea.
- Kyllä. - Itse asiassa...
- Lisää anista? - Puhutaanko tästä myöhemmin?
Hyvä on. Sanoit irtisanomisista.
Kerron myöhemmin.
Anteeksi.
Anteeksi häiriö.
Onko puhelintani näkynyt? Lalito muutti soittoäänen.
Se taitaa olla sohvalla.
Anteeksi.
Tässä.
Selvä. Jätän teidät.
Jatkakaa.
Jokin toinen kerta.
Jorge on löytynyt!
- Mitä? - Niinkö?
Isä!
Jorge-setä?
Mitä nyt?
Ruumis löytyi.
THE DAY OF THE DEAD IS CANCELLED
Mitä kuolema tarkoittaa minulle?
Ihmiset hyvästelevät ja lähtevät.
Jotkut eivät hyvästele.
Lähtevät vain.
Kuolema on käytäntö, joka perustuu -
patriarkaaliseen jumalaan.
Heittää veivinsä, potkaisee tyhjää, vaihtaa hiippakuntaa, kupsahtaa.
Hautausurakoitsijan käsissä.
Kultainen huone, rukoile puolestamme. Norsunluinen torni, rukoile puolestamme.
Tein rauhan kuoleman kanssa.
Unihalvaus joka keskiviikko.
Kuolemanpelkoni katosi.
Yksinäisyys.
Hiljaisuus.
Asun poikani luona.
Mikä kysymys tuo on? Olen 12-vuotias.
Onko isäsi kunnossa?
En tiedä.
- Hän suhtautui hyvin. - Niin.
Jorge ei ollut hänen lempi-ihmisensä, mutta veli kuitenkin.
Sisarukset rakastavat toisiaan.
Kuin lakkaisin rakastamasta Laloa kleptomanian takia.
Isä on sokissa. Veli varasti hänen rahansa -
ja sitten kuoli.
Ja setäsi sai isäsi pettämään ystävänsä.
Äitisi jätti hänet ja...
Tiedätkö, mikä olisi upeaa?
Isä muuttaisi pois ja saisi rahansa. Voisimme muhinoida -
rauhassa.
Hän haluaa tehdä sen pyykkikoneen päällä.
Kun sen laittaa hienopesulle ja...
Homma hoituu itsestään.
Mutta se on lyhytohjelma.
Olemme antaneet ajan kulua -
- ilman sitä. - Olet oikeassa.
Olemmeko epäkunnioittavia?
Setäsi kuoli äsken.
Juhlistamme elämää.
Hei. Voinko tulla?
En halua olla yksin.
Tässä ovat hänen tuhkansa.
Ne ovat teille.
En halua niitä.
Se oli veljenne viimeinen toive.
Minä heittäisin nämä roskiin.
Se päätös -
ei kuulu minulle.
Miten hän kuoli?
Kukaan ei tiedä.
Outo tapaturma.
Tiedän vain sen.
Jättikö hän viestiä tai testamenttia?
Kyllä. Melkein unohdin.
Tässä.
- Mikä tuo on? - En tiedä.
- Entä rahat? - Mitkä rahat?
- Veljeni rahat. - Puhukaa siitä Marthalle.
Kuka hän on?
Niin sanottu leski.
He näyttävät rikkailta.
Kyllä, tässä on potentiaalia. Sijainti on hyvä.
Vain tontilla on arvoa. Purkaisin talon.
- Tietenkin. - Se voidaan remontoida,
jos se miellyttää.
Ei. Tämä tuntuu vanhanaikaiselta.
Niin suuri remontti olisi liian kallis.
Tämä on erityinen talo.
Lapseni kasvoivat täällä.
Tämä on täynnä muistoja.
Ja salpietaria ja hometta.
Missä vessa on?
Tilava, mukava kylpyhuone.
Helvetti.
Ostatteko tämän?
Harkitsemme asiaa.
Kertoivatko he eläimistä?
Mistä?
Talo on lemmikkien hautausmaan päällä.
- Mitä? - Omistaja sekosi ja tappoi ne.
Kuusitoista koiranpentua kerralla.
Ei.
Tuo ei ole totta.
Älä usko. Isäkään ei uskonut.
Ja nyt...
Minulla ei ole isää.
Tule, kulta.
- Meidän pitää mennä. - Minne?
Mennään. Kiitoksia.
Heippa!
Mikä tässä on vikana?
Rennosti vain.
Ehkä tätä ei tarvitse myydä nyt kun Jorge-setä kuoli.
Voi kultaseni.
En tajua, miksei talosta pidetä.
Ihmiset voivat olla nirsoja.
Kultin jäsenet ihastuivat, mutta et myy taloa heille.
He halusivat pitää siellä orgioita.
Väliäkö sillä? Ette ole siellä.
He halusivat uhrata vuohen, jotta jumalat -
suosisivat muuttoa.
Ei käy. Talossani ei uhrata vuohia.
Näetkös? Sinä olet liian nirso.
Talo pitää saada myytyä. Myin jo melkein kaikki huonekalut.
Unohda se. Myy liivejä.
Olen huono siinä.
Ei hän ole huono.
Hän on surkea.
Liivien myyminen on jalo tehtävä.
Siihen pystyy kuka vain.
Hän on huonoin!
Surkein myyjä ikinä!
Hän käskee ihmisten säästää rahaa.
Hän on nyt köyhä...
Kuumaa!
- Sammuta kylmä vesi, Rosa! - Anteeksi.
Haluaisin rentouttavan suihkun.
Ajattele hyvää puolta.
Käytän hiljaisia hetkiä itseni tutkailuun ja mietiskelyyn.
Aika pitää käyttää hyvin.
Lattia on hieman liukas.
En halua sitä.
Etkö?
No, en nyt.
- Puhutaan kuolleiden alttarista. - Puhuimme jo.
Se on liian kallis ja ruuan haaskausta.
Ja mihin paperikoristeet pannaan? Ajattele luontoa.
Niin kyllä,
mutta kuolleiden päivänä kunnioitetaan edesmenneitä rakkaita.
Rakkaani tietävät, etten pidä vieraista.
Entä Emilio ja Lidia?
Mitä sitten?
Eivätkö he halua muistaa isäänsä?
José Luisille ei tarvita alttaria.
Puhumme hänestä koko ajan.
Emme puhu hänestä.
Kylläpäs.
Vain kun valitat.
Ei ole totta.
"Auto ei toimi, koska isä ei korjannut sitä."
"Suihku ei toimi, koska isä ei korjannut sitä."
Ymmärrän.
Et käy siellä.
Oli huono ajatus viedä isänne tuhkat -
Desierto de los Leonesiin.
Hän halusi tuhkansa Sonoran aavikolle, mutta...
Siihen ei ollut varaa, joten tämä sai kelvata.
Se on kaukana, eikä huvita käydä siellä.
Lidia ja minä käymme.
Menen jonakin päivänä.
Sinulla oli keskeneräisiä asioita isän kanssa.
Ei ollut.
Siksi et korjaa taloa.
Siksi et nai Jaimea.
Älä viitsi.
Se on selvää.
Jaime...
Luulin, että hän kosisi äitienpäivänä.
Mutta ei, sillä hän kunnioittaa itsenäisyyttäni.
- Hän pelkää, että kieltäydyt. - Ei tietenkään.
Älä minulle kerro.
- Kerro Pokelle. - Minkä takia?
Hän luki psykologiaa ja tietää tästä.
Muistatko kampaaja Lauran?
- Poke paransi hänet kissakammosta. - Laura ei pelkää.
Hoito siis toimi. Poke on nero.
Myöhästyn.
- Vie terveisiä kumppaneille. - Toki.
Setäni kuolema yllätti meidät.
Elämä on lyhyt.
Et tavannut setääni, Emilio.
En tuntenut Juan Gabrieliakaan, mutta itkin.
Selvä.
No, elämä jatkuu.
Tein tätä koko aamun.
Mikä tuo on?
Yhtiömme organisaatiokartta.
Emilio, olet huollon ja teknisen tuen päällikkö.
Keksit tuon.
En keksinyt, Sofía. Se on tärkeä asema firmassa.
Luulin, että saan paikan hallintopuolelta.
Millaisen?
Henkilöstöpäällikkönä?
Se on minun työni.
Milloin se päätettiin?
Toimitusjohtajana se ei ollut helppoa.
Emilio ei tunne sitä puolta.
Voin silti osata sen.
Totta, mutta sinun vuorosi, Sofía.
Suunnittelun pomo.
Mikä sinä olet?
Toimitusjohtaja ja henkilöstöpäällikkö.
Ja talouspäällikkö.
Saanko keskeyttää?
Voin selittää. Johdan lakiosastoa...
En halua valittaa,
mutta miksi sinulla on monta titteliä?
Anna se.
Kenellä on eniten kokemusta?
Olen syntynyt johtajaksi.
Kenelläkään ei ole.
Kenellä on tutkinto Stanfordista?
Lopeta siitä jauhaminen.
Minulla.
Olen lukenut itseapukirjoja ja kirjoja liike-elämästä.
Rikas isä, köyhä isä tai Munkki, joka osti punaisen Lamborghinin.
Puhutaan muusta.
Sijoittajien kokouksesta.
Olette innoissanne. Niin minäkin.
Tiedän, mitä laitan päälleni. Ostin paidan kirpparilta.
Menen yksin.
Lupasit ottaa mukaan.
Me kaikki olisimme liikaa.
Manuel,
menit aiemmin yksin, etkä pärjännyt.
Opin neuvottelutaitoja opinnoissani.
Sekä isältäni. Olen liikemies.
Yrittäjä.
Ei kiitos.
Olen töissä.
San Románin olutta.
Otamme yhteyttä.
Saamarin...
Me emme etsi tällaista.
Ongelma en ole minä, vaan oluen maku.
Siksi vien kokoukseen kaksi uutta makua.
Rosmariinia, sitrusta ja minttua sekä karpaloa ja sinihomejuustoa.
- Entä nallekarkit? - Se on paras.
Sen maku on tasapainoinen.
Kuin karkkia lasin pohjalla.
Siitä tuli hyvää.
Olette oikeassa. En vie sitä.
Tiedän, mitä teen.
Sen takia vastaan tuotekehittelystä.
Ja henkilöstöstä.
Pitääkö sinusta valittaa sinulle?
Juuri niin. Osaan asiani. Ja sitä paitsi -
kirjoitin uuden puheen.
Tästä tulee hieno.
San Román ei ole vain olutta.
Se on artesaaniolutta,
jonka maku on hienovarainen ja vahva.
Se on valikoivalle kuluttajalle, joka ei pelkää kokeilla.
Olut rajojen rikkojille.
San Román -olut.
- Artesaaniolut? - Niin.
- Oletko tosissasi? - Ei.
Sellaista on kaikilla.
- Jo kolme esittelyä tällä viikolla. - Äidilläni on olutmerkki.
Poikaystävälläni on kaksi.
Hän vaihtaa, kun on tylsää.
Ne tuskin ovat San Románin veroisia.
Miten se eroaa muista?
Ymmärrätte, kun näytän.
Yksi kullekin.
Varovasti. Se on mahonkia.
Voitte pyytää lisää.
- Mikä maku? - Juusto.
Niin, sinihomejuusto.
Täydellistä suuren pihvin -
ja päärynäsalaatin kanssa.
Tämä on ällöttävintä, mitä olen maistanut.
Kurjaa sanoa, mutta...
Tämä on niille, jotka haluavat raitistua.
Mitä tuijotat?
Olet seuraava!
Ei.
Kiitos.
- Lidia, keskustellaan tulevaisuudestasi. - Hyvä on.
Olemme arvioineet työtäsi...
On epäreilua antaa potkut.
Erottakaa pomoni. Minähän kaiken työn teen.
Hän viettää tuntikausia työlounailla.
Ja ottaa sitten nokoset. Miksi ei?
Eikä herää edes kokouksiin.
Emme irtisano sinua.
Ettekö?
Mutta erotamme esimiehesi. Kyllä. Laita se muistiin.
Senkö takia, mitä sanoin?
Tiedämme, että sinä teet kaiken työn.
Mitä tämä on?
Haluamme tarjota sinulle -
talousosaston alueellisen varajohtajan paikkaa.
Olisitte aloittaneet sillä.
Ja haluamme, että avaat uuden haaran Monterreyssa.
Siirrämme osaston sinne.
Monterreyhin?
Kumpaan?
Nuevo Leóniin.
Cerro de la Sillaan?
Onko muita?
Muuttoon liittyy kuluja,
mutta yhtiö maksaa kaiken.
Saat palkankorotuksen ja paremmat edut.
Puhun siitä mieheni kanssa.
Älä viivyttele liian kauan,
tai joudumme valitsemaan Fernándezin.
Hän on lähes aina vessassa.
Eikä tiedä, millä osastolla on töissä.
Hän on...
Kunhan mainitsen.
Hän on omistajan kummipoika.
Hän on hieno mies.
Väärinymmärretty.
Saat vuorokauden miettimisaikaa.
Sopiiko?
Sopii.
24 tuntia.
Tajuan, että se on aika suuri muutos.
Monterrey on kaukana.
Sinne on vain 1,5 tunnin lento.
Se olisi hyvä asia.
Olisimme kahden kuin USA:ssa asuessamme.
Sikäläiset pitävät itseään gringoina, koska McAllen on lähellä.
Ilman perheitämme, Manuel. Ilman stressiä.
Eikö se houkuttele?
- Haluan sitä. - Kulta.
Voi kulta.
Minun pitää miettiä sitä.
Mieti vain.
Ei mitään kiirettä.
Mutta he haluavat vastauksen vuorokauden sisällä.
Kerron Emiliolle ja Sofíalle. He eivät voi aloittaa kahden.
- Selvä. - Puhun vanhemmilleni.
Perheelläni on rankkaa. He tarvitsevat minua.
Puhu, mutta tee se pian.
Anteeksi.
Kuulkaa.
Näytänkö hyvältä?
Näytät, isä.
Tapaan Esmeraldan.
Entä solmio?
Onko se liikaa?
Ei. Näytät hyvältä.
- Isä! - Hei, poika!
Ettekö koristelleet?
Älä sano sitä äidille. Me olemme täällä.
En ole käynyt äitienpäivän jälkeen.
- Tämä on muuttunut. - Tämä on tyhjä.
Mukava istua lattialla.
Kuin hipit.
Tulee nuoruus mieleen.
- Älä ole naurettava. - Äiti.
Meidän piti puhua hautajaisista.
Niin.
Lähetitkö muistokirjoituksen?
Eihän kukaan lue enää lehtiä.
Haluan kaikkien tietävän, että hän kuoli.
- En halua syytöksiä niskaani. - Syy on sinunkin.
- Äiti. - Äiti.
Lähetimme sen.
Kiitos tästä.
Se oli Sofían idea. Niistä tulee yksinkertaiset.
- Älä odota liikoja. - Kaikki käy.
Kusipääveljeni ei ansaitse sitä.
Saanko minäkin sanoa...
Et saa, kulta.
Vain... isäsi sanoo niin.
Älä, kulta.
Älä lepertele.
Ei lasten kuullen.
Tämä auttaa meitä kaikkia.
Saamme asian päätökseen ja voimme toipua.
Hautajaiset ovat huomenna.
Niin.
Täydellistä.
Tiedätte, mikä huomenna on.
- Liian hienoko? - Ei. Näytät täydelliseltä.
Vuokrasin tämän Pokelta.
Se on parempi auki.
Pidätkö?
Olen käynyt vain isäni hautajaisissa. En muista hienoja vaatteita.
En sallinut niitä. Isäsi inhosi pönötystä.
Ihmisillä oli sortsit, varvastossut ja mustat sukat.
Ei oikeasti.
- Sinä et itkenyt. - Enkö?
Miten voit muistaa? Olit nuori.
Muistan syntymänikin. Se oli sateinen torstai.
Kerroin sen.
Tiesin sen jo.
Jaime!
Pian nyt! Me myöhästymme!
Toit kuolleiden leipää.
Vuoden ensimmäinen kuolleiden leipä.
- Jaime. - Mitä?
Olemme ostaneet sitä elokuusta asti.
- Eikä... - Jos olisin tiennyt,
olisin tuonut sellaisen, jossa on suklaapupuja.
Etkö ole maistanut niitä?
Ei!
Kuolleiden leivästä tulee tuolla tavalla tavallista leipää!
Ei siihen kuulu pupuja. Ei pähkinöitä eikä suklaata!
Se on leipää ja sokeria!
Siinä on niitä.
Älä suutu. Silmäsi nykii.
Asioiden merkityksiä ei kunnioiteta.
Sitä saa muroina.
Syö sitten murojasi.
- Miksi noin sanot? - Hänen pitää tottua tähän.
En ole kunnossa.
Enää ei kunnioiteta Bezelaoa ja Xonaxi Quecuyaa,
sapoteekkien jumalia.
Se raivostuttaa.
Syödään kuolleiden leipää -
- ja lähdetään. - Tulen kohta.
- Odotan tilaustani. - Mitä olet tilannut?
Jotakin, jolla ilmaista osanottoni.
Sen piti olla yksinkertaista.
Entä parempi kuva?
En löytänyt parempaa.
Hän ei ollut kuvauksellinen.
Hän sentään hymyilee.
Tuliko ruumis?
Miksi innostut?
Ensimmäinen näkemäni ruumis.
Toivon näkeväni vielä monta.
- Mitä? - Ei mitään.
Lalo, vaihda vaatteet.
Et voi näyttää tuolta.
Nyt on myös halloween.
Epäreilua joutua valitsemaan.
Olisit pukeutunut vampyyriksi.
- Olisit tyylikkäämpi. - Ne ovat kuolemattomia.
Zombit. Eläviä kuolleita.
- Se sopii paremmin. - Niin,
mutta olisit muodollisempi.
- Kaikki... - Ruumis!
Lalo!
Te siis vain.
Mukava nähdä sinuakin.
Anteeksi. Tulkaa sisään.
Missä Jaime on?
- Tulossa. - Toin teille jotain.
Käänny oikealle.
Suoraan eteenpäin.
Vasemmalle.
- Oikealle. - Tuo on hyvä.
Ovatko kukat sinun?
Näyttää kivalta.
Mistä sait kaiken?
Sain jauhot halvalla, sillä ne olivat vanhentuneet.
Hain kukat vastapäätä asuvan Rosauran puutarhasta.
Poke lainasi tuolit.
Palautan ne aamukahdeksaksi,
sillä ne menevät ristiäisiin.
Olen ylpeä sinusta.
Sinusta on tulossa yritteliäs.
Moni ei arvosta sitä, mitä teen.
- Eikö? - Sanonpa vain.
Tänne ei taida tulla paljon väkeä.
- Mitä kuuluu? - Hei, Jaime.
- Hei. - No hei.
Minne setä laitetaan?
- Onko tuo vainaja? - On.
- Eikä! - Hei.
Lalo!
Anteeksi. Minua on huiputettu.
Katsokaa.
Sopiiko tämä tähän?
Täydellistä.
Älkää sytyttäkö kynttilöitä. Palautan ne kauppaan.
Kuten sanoin: olen ylpeä sinusta.
Vaimosi alkaa olla yritteliäs.
Miksi toitte hänet noin? Halusin oikean ruumiin.
Hiton tenava.
Miksi?
Minulla oli ideoita.
- Miten terapia sujuu, Lalo? - Siihen ei ole varaa.
Mikset koristellut tänä vuonna?
Oli pakko myydä koristeet.
Anteeksi.
Siitä viis.
Olisin voinut etsiä jotain.
Joulukoristeet olisivat sopineet hyvin.
JOULU VIIME VUONNA (KUN PERHEET TAPASIVAT)
Kukaan ei tajua tuota vitsiä. Hiljaa.
Älä lyö.
Joulut olivat meillä upeita.
Ja halloweenit mahtavia.
Karkki vai kepponen?
Päivää.
Karkki vai kepponen?
- Mitä? - Karkki vai kepponen?
Tulkaa hakemaan karkkia.
Paljon karkkia!
- Minulle! - Paljon karkkia!
- Karkkia! - Minulle!
Sitä on lisää!
Viime vuonna oli paras.
- Pukeuduin noidaksi. - Luulin, että olit Irma Serrano.
Toissa vuonna olin Freddy Krueger.
Vai Laura Bozzo?
Luulin, että Alfredo Palacios.
Meilläkin oli halloweenperinteitä.
Lapset!
- Äiti. - Äiti!
Kultaseni.
- Voimmeko mennä kiertämään? - Ei.
Jos teemme omat puvut.
- Ei. - Joopas.
- Ei. - Miksi ei?
Kaksi lakanaa ja sakset vain.
- Ei. - Miksi ei?
Montako kertaa selitän, että halloweenin -
keksivät jenkki-imperialistit?
Tässä talossa -
emme tue kulttuurisia valloittajia.
Syödään.
Miksi ei?
- Ilonpilaaja. - Se on huijausta.
Selittäkää, miksi ostan karkkia muille, kun sitten te kaksi -
menette vaarallisille kaduille kerjäämään samoja karkkeja?
Ostan ja annan ne teille.
- Annatko karkkia? - En.
Emme halua hampaisiinne reikiä.
Äiti.
Entä jos tulee keppostelijoita?
Silloin sinulla on lupa -
hoitaa asia parhaasi mukaan.
- Onko? - On.
- Selvä. - Menen mukaan.
Jotkut äityvät väkivaltaisiksi,
jos eivät saa sokeria.
- Miten pärjäät? - Hyvin.
- Mietin vain. - Mitä?
Setä oli elossa vuosi sitten.
Meillä oli rahaa. Vanhempamme olivat yhdessä.
Tämä oli kotimme.
On yhä, kunnes tämä myydään.
Mutta olet oikeassa, sisko.
Joskus elämää ei voi hallita.
- Niin. - Mitä sanot, jos kerron,
että Lidia ja minä muutamme Monterreyhin?
Niinkö?
Mahtavaa!
Hyvästi, Manuelito!
Perheellä ja sinulla on rankkaa,
firmalla myös. Emme ole saaneet tulosta.
Ehkä se on merkki.
Onpa harmi.
Asiat tapahtuvat tietystä syystä.
Voisin tehdä töitä sieltä käsin.
Sinun pitää ensin asettua sinne,
maistaa paistettua vuohta, grillata.
- Siinä on kiirettä. - Ei ole.
Toimitusjohtaja ei tee niin.
Voit nimetä sijaisen.
- Niin. - Valitse joku.
- Voisin tulla tilallesi. - Ei käy.
Mitä?
- Haluat, että lähden. - En tietenkään.
Arvasin, ettet pidä johtamistavastani.
Et jätä meille mitään.
- Sait valita pullon. - Jonka muutit.
Käytin asiantuntijuuttani.
- Tutkintoasi. - En vain sitä.
Kuka luki Gatesin, Jobsin ja Slimin elämänkerrat?
Kuka katsoi The Wolf of Wall Streetin kymmenesti viikossa?
Kuka karkotettiin Shakiran fanifoorumilta kiihkoilun takia?
He väittivät, että hänen aiempi tuotantonsa oli parempaa.
Shakira Isabel Mebarak Ripoll tekee kaiken täydellisesti.
En halua, että lähdet, mutta jos menet,
minun on aika vastata haasteeseen.
Oluen hyväksi.
Petturi.
Anteeksi, Francisco.
Älä juokse.
Rauhassa nyt.
Karkki tai kepponen!
- Karkki tai kepponen. - Ei, lapset.
Halloween ei ole meksikolainen perinne.
Menkää kotiinne -
ja hakekaa kuolleiden päivänä calaveritaa.
Annathan meille karkkia?
Meillä ei ole karkkia.
Tämä opettaa kestämään turhautumista.
Alkakaa siis laputtaa.
- Hei. - Hei sitten.
Hei.
Perinteet unohtuvat.
- Mitä? - Ne unohtuvat.
Nykylapset kasvavat ilman -
kuolleiden päivän taikaa.
Ei, Jaime.
Kuolleiden päivä on tosi suosittu. Se on elokuvissa.
Se on hollywoodilainen versio.
Ei kuten lapsuudessani.
Olet nostalgiaa täynnä.
Kyllä. Mitä sitten?
Odotan, kunnes lopetat.
Eikä. Hidastettuna, vai?
Jaime!
Mitä?
Tämä on kuin Coco,
mutta tylsempi.
Cocossa oli sentään taikahahmoja.
Miten ne liittyvät kuolleiden päivään?
Paljonkin. Elokuva sanoo niin.
Onko Oaxacassa paraati?
Ei ole. Mikä paraati?
Se on joka vuosi.
Niin, mutta se tulee James Bond -elokuvasta.
Gringot tekevät kuolleiden päivästä suositumman.
Eivät tee. Etkö ymmärrä?
- Miten voit sanoa noin? - Se on totta.
Ei!
- Onko tuo Jaime? - Mitä nyt?
Ehkä hän kuuli kaupan chamoyn makuisista calaveritoista.
- Onko sellaisia? - Ei ole.
Surullista.
Pyydänkö Pokea tuomaan porukkaa?
Ei tarvitse.
Isän hautajaisissa jäi vain seisomapaikkoja.
Niin.
Häntä rakastivat kaikki.
Hänen päiväkotinsa ohjaajakin tuli.
Ja häntä auttanut verovirkailija.
Haluan jotain upeaa.
Olen paljettipuvussa.
Arkkuuni on maalattu kuva Ramiro-aasistani.
Ilotulitus. Ex-tyttökaverini itkevät.
Banda MS soittaa "El Patrónia", kun tuhkani ammutaan avaruuteen.
- Jotain sellaista. - Hyvä, ettet ole suunnitellut.
Entä sinä? Emme ole puhuneet siitä.
Minut jäädytetään kuin Walt Disney.
- Olen tosissani. - Samoin.
Minut sulatetaan,
kun keksitään parannuskeino tautiin, joka minut tappoi.
Tai minut voi jättää pakastimeen ikiajoiksi.
Äiti.
En halua puhua tästä.
Niin käy.
Se on tuskaa, jota et ole käsitellyt.
Poke sanoisi niin.
Aika hoitaa tämä loppuun. Muita ei tule.
- Ei. - Miksi ei?
Odotetaan vielä vähän.
Isä, sinun pitäisi sanoa jotain.
Miksi?
- Hän oli veljesi. - Niin.
Kaipaat häntä.
Vaikka joskus sisko toivookin, että veli katoaisi maan päältä.
- Manuel. - Kenellä on siskoja?
- Hän puhuu minusta. - En tajua.
En tiedä, mitä sanoisin.
Mieti jotain kivaa muistoa.
Nyt tiedän.
Myimme poikina limonadia kotikadullamme.
Pärjäsimme ja tienasimme hyvin.
Halusin ostaa rahoillani jojon ja marmorikuulia.
Mutta...
Mutta mitä?
Jorge piti koko summan.
Hän oli viipaloinut sitruunat ja sekoittanut sokerin veteen.
Haluaako joku muu kertoa jotakin?
Minä.
Hän sai minut nauramaan.
Esimerkiksi synttäreilläni.
Pelasimme peliä. Hänellä oli toisessa kädessä rahaa.
Jos arvasin oikein, sain pitää rahat.
Jos arvasin väärin, maksoin hänelle.
Miksemme tajunneet sitä?
Ajan lapset pois.
Päivää.
Kiva asu, mutta meillä ei ole karkkia.
Ja olette liian vanha keppostelemaan.
Jorge San Románin hautajaiset?
- Kyllä. - Väistä.
Arvelin, ettet tule, Humberto.
Varmistan, että hän kuoli.
Huhun mukaan hän lavasti kuolemansa pitääkseen rahat.
Tykkään salaliittoteorioista.
Jorge-setä muutti ehkä samalle saarelle -
kuin Michael Jackson, Elvis Presley ja Juan Gabriel.
- Hänen tuhkansa. - Testasitko ne?
Se voi olla vain tomua.
En hoksannut tuota.
Anna osa muovirasiassa, niin vien sen testiin.
Entä jos hän ei palauta muovirasiaa?
Syökää vain. Kaikki on hyvää.
Chatita. Kiitos, että tulit.
Emme olleet uskoa, että paskiainen kuoli.
Pidätkö minua typeränä?
Olet se ennustaja.
- Kyllä. - Olisit varoittanut.
Onko Martha tulossa?
Martha...
- Päivää. - No päivää.
Voimmeko jutella?
Tiesitkö, että hän keskeyttää? Vai yllätyitkö?
Älä kuuntele häntä. Tule nyt.
Tule, Francisco.
Kukaan ei tullut hyvästelemään veljeäsi,
vaan haukkumaan häntä.
- Mitä sitten? - Epäkunnioittavaa vainajaa kohtaan.
Olen haukkunut häntä itsekin,
mutta vain ystävien kuullen.
Antaa heidän purkaa tuntojaan.
Olisin tehnyt parempia keksejä, jos olisin tiennyt Chatitasta.
Jorge!
Kuka hän on?
Miksi?
Martha.
Kuka?
Minulla on huonoja uutisia, enkä tiedä reaktiotasi.
Onko Ramiro kunnossa?
Kerro totuus!
En taida haluta tietää.
Voi taivas, Ramiro.
Se oli nuori ja täynnä elämää.
- Ota minut sen tilalle, Jumala! - Älä.
Tiedät tunteeni aasien suhteen.
- Ramiro on kunnossa. - Säikäytit.
Miksi sanot noin?
En sanonut mitään.
Minä muutan Monterreyhin.
- Lidia kertoi. - Ei.
Joudun jättämään työni.
Niinkö?
Onpa harmi.
Voisit edes teeskennellä.
Vannon olevani surullinen.
Pääsenkö henkilöstöpäälliköksi?
Mitä?
Jätät monta paikkaa auki.
Jätän firmaan ammottavan aukon.
- Tarvitsette minua. - Olet sydämessämme.
Mutta lupaan, että pärjäämme.
Kiitos kaikesta. Onnea!
Pääsen henkilöstöpäälliköksi, äiti.
Sepä mukavaa.
Mitä teet?
Esmeralda käski hakea viiniä.
Näetkö hänen upean uuninsa?
Aika kiva.
Kuin avaruustekniikkaa.
Painetaan vain numeroita. Ei tarvitse laskea mitään.
Kun olen miljonääri, ostan sinulle tällaisen,
vaikka tietysti kieltäydyt siitä.
Minulla ja uunillani on yhteinen menneisyys.
Tämä ei lämpene.
Katsotaanpa.
Odota vähän.
- Se ei toimi, jos hätäilet. - Tämähän korjattiin.
Niin. Se toimii.
Ei. Keksit ovat yhä raakoja.
Niin, mutta jaksa uskoa.
"Jaksa uskoa." Sanoit samaa jääkaapista, suihkusta ja autosta.
- Mitä nyt? - Mitäkö?
Tätä menoa minusta tulee naapuruston hartain uskoja.
Tarkistan sen, kun palaan.
Kuule.
Enkö voi soittaa putkimiehelle?
Tuo loukkaa.
Jos teemme niin,
emme ehdi rannalle. Lupasin lapsille.
- Eivät noin nuoret muista. - Lupasin.
Haen uuden letkun.
- Korjaan tuon tänään. - Älä myöhästy.
Älä ikävöi liikaa.
Hän ei koskaan palannut letkun kanssa.
Et ole kertonut tuota.
En niin.
Sen takia et halua uutta uunia.
Hyvästelisit isän ikiajoiksi.
Älä höpsi, Emilio.
En höpsi.
Minulla on paljon tunneälyä.
Ei, vaan säästämme rahaa.
Siksi et tee remonttia.
Et anna Jaimen rempata. Jos hän lähtee hakemaan letkua,
hän ei ehkä palaa.
Siksi et suostu naimisiin.
Älä kuuntele enää Martha Debaylea. Hän sekoittaa pääsi.
Olen siksi parempi ihminen.
Mitenköhän...
Anteeksi. Mukava tavata.
- Kerroitko perheellesi? - Kerron nyt.
En painosta.
Sanon vain, että minun pitää vastata firmalle tänään.
Tiedän, kulta.
Muistutan vain lempeästi.
Jotta tiedät.
Mennäänkö huoneeseesi?
Noinko vain?
Noin vain.
Juhlitaan elämää.
Hieman epämukavaa. Siellä ei ole vuodetta.
En tarvitse sitä.
Mennään.
Karkki vai kepponen?
Catrina-luurankoja. Tyypillistä.
Meksikolaista sentään.
Tunnetteko Posadan?
Anna nyt karkkia.
Ette saa mitään.
- Meillä ei ole mitään. - Haluamme karkkia!
- Ei!
Mitä nyt?
Nuo kakarat ovat hirveitä.
- Tunnetko heidät? - Tunnen.
He maalasivat naapurin koiran pinkiksi -
ja polttivat rouva Ochoan puun.
Huligaanit.
Opetin heille sen kaiken.
Puhu ystävillesi sitten.
Ei, Jaime.
Liian myöhäistä.
He yrittävät vallata talon.
Minä tekisin niin.
Vain yksi vaihtoehto.
Puolustaudutaan.
- Tehdään se. - Selvä.
Päivää.
Tunsitko vainajan?
Kyllä.
Miten tunsit hänet?
Olimme ystäviä.
- Vai niin. - Seksiystäviä.
Minulla on sinua kauhea ikävä. Miksi jätit minut?
Mikä sinulle tuli?
Se on kasaantunut.
En ole nähnyt sinua näin onnellisena.
Kun miettii,
että kuollut setäni on alakerrassa.
Tuntuu, että asiamme muuttuvat paremmiksi.
Eihän meillä mene huonosti.
Ei tietenkään, mutta...
On mukavaa, kun en törmää aamuvarhain isääsi vessassa.
Tiedätkö...
- En ole varma muutosta. - Selvä.
Ei hätää.
En painosta.
Mutta saan kai silti toivoa?
Vielä yksi kerta?
Jorge oli suurenmoinen mies.
Kaikissa sen sanan merkityksissä.
- Oliko? - Kiitos.
Tiedätkö mitään...
Hän oli antelias, lempeä...
Hän oli avoin makuuhuoneessa ja halukas kokeiluihin.
Emme halua yksityiskohtia, kiitos vain.
Ehkä erehdyit Jorgesta.
On kyse Jorge San Románista.
Totta kai puhun Jorge San Románista.
Villi pikku tiikerini. Jään kaipaamaan sinua.
Sitä on suvussa.
Olemme tiikereitä.
Vaikutit aina karvattomalta koiralta.
Mainitsiko hän...
Tiedätkö, miten hän kuoli?
Totta kai. Olimme yhdessä viimeiset päivät.
Se oli hyvin outoa.
Söimme kalkkunaa huvijahdilla,
ja luu tarttui hänen kurkkuunsa.
Hyvää joulua, paskiainen.
Tukehdu kalkkunanluuhun.
Mutta hän ei kuollut siihen.
Hän alkoi yskiä kovasti.
Sitten hän kompastui ja putosi mereen.
Silloin...
Sitten hai söi hänet.
Joutukoon hain kitaan.
Tapoinko Jorgen?
- Et. - Et tietenkään.
Hai tappoi Jorgen. Olin paikalla.
Keittiösi on oikein hieno.
Talo ei kuulemma mene kaupaksi.
Niin.
Se on vähän minun vikani.
Ja ostajien vika, kun he uskovat kaiken.
Kerroin, että viemärissä on paholaisklovni.
Hyvä.
Mies puolustaa aina reviiriään.
Luulin, että suutut.
Sinuna -
harkitsisin asuntoa.
Lisää ihmisiä ja tutkittavia paikkoja.
Ja lisää tilaisuuksia jekkuihin.
Menkää. Täältä ei tipu karkkia.
Kuten mihin?
Jotkut tenavat ajoivat talomme kissoilta karvat.
Aloittelijoita.
Ja ne rotat.
Ne saattavat vallata parkkipaikan.
Rotatko?
Kuvittele, mitä koulutetuilla rotilla voisi tehdä.
Pystyisit valtaamaan minkä alueen hyvänsä.
Jatkakaa matkaa. Ei karkkia.
Mikä sinua vaivaa, Francisco?
Tapoin Jorgen.
Etkä tappanut.
Ilmaisin toiveen.
Ja se toteutui.
Manifestoin sen.
Ei manifestaatiota ole olemassa.
Jos olisi, olisin myynyt liivejä.
En hallitse supervoimiani.
Sinulla ei ole niitä.
Onpas.
Viettelyn ja ihmisten innostamisen voimat.
Pystyn röyhtäilemään aakkoset.
Voi ei.
Suuret voimat tuovat mukanaan suuren vastuun.
Ja nyt Jorge on kuollut.
- Francisco... - Äiti.
- Niin? - Ehditkö jutella?
Palaan kohta.
Kuule, äiti.
Puhu nopeasti. Isäsi saa kohta hermoromahduksen.
- Mikä häntä vaivaa? - Ei mikään. Mitä nyt?
Tämä on sinulle raskasta.
Lidia haluaa muuttaa Monterreyhin.
- Sepä mukavaa. - Mitä?
Siellä on ihana asua. Kauniita auringonlaskuja.
Asuin siellä kauan sitten.
Siellä on pihvejä, paistettua vuohta ja vettä.
Ei, äiti.
En voi mennä.
Miksi et? Ihastut vuoristoon.
En voi jättää teitä.
- Keitä? - Teitä kaikkia.
Me pärjäämme kyllä. Minulla on työni.
- Ja totta puhuen... - Kuuntele.
Perheemme ei voi hyvin.
Näin, miten sedän kävi. Perhe tarvitsee minua.
Me olemme kunnossa.
Sisaruksesi ja minä olemme tiimi. Lalo laittaa ruokaa.
Sofí hoitaa pyykin.
Lähde vain Monterreyhin.
Elä elämääsi.
Voin ehdottaa hyviä ravintoloita San Pedrossa.
Mene.
Muistatko, kun isä kuoli?
Vähän. Olin tosi nuori.
Muistatko, itkikö äiti?
Ei. Äiti ei itke. Hän säästää vettä.
Hän ei ole toipunut isän kuolemasta.
Siksi hän ei vaihda uunia eikä autoa.
- Tiesitkö sen? Mikset kertonut? - Luulin, että tiesit.
Minulla on teoria.
Hän ei nai Jaimea, koska ei ole päässyt isästä yli.
Oletko tosissasi?
Haluan tietää, paraneeko tilanne.
Tämä on hankalaa.
Eikö ole kauheaa?
Mainitsiko veljeni -
koskaan minua?
Jatkuvasti.
Hän sanoi aina rakastavansa -
ja ihailevansa sinua.
En usko.
Usko pois, sillä se on totta.
Hän kehui kaunista perhettäsi.
Hän kertoi myös rahasta.
- Se vaivasi häntä. - Tiedätkö rahasta?
Hän kertoi siitä muutama päivä ennen kuolemaansa.
Hän aikoi palauttaa rahat.
Niinkö?
Hän sijoitti rahat huviloihin Turks- ja Caicossaarilla.
Ne olivat rannalla. Ne olivat kauniita. Näin kuvia.
Hän halusi myydä ne -
palauttaakseen rahat teille.
Hän suri, sillä hän halusi kuulua taas perheeseen.
Hän ei ehtinyt myydä niitä.
Niinkö?
Aineelliset asiat eivät kiinnosta minua.
Olen vain utelias.
Ikävä kyllä hai söi sen raukkaparan.
Mutta tiedän keinon, millä rahat saa takaisin.
Koko summan.
No niin. He eivät palanneet.
Palataanko sisälle?
Harmi. He ovat unohtaneet kaiken opettamani.
Ehkä he eivät pärjää ilman sinua.
- Pelastaudu, Jaime! - Mennään!
Suojaudu!
Tehdään se!
Haluan isona tuollaiseksi.
Kuulen tuon usein.
Esmeralda! Me pelastumme.
Mistä on kyse?
Keksin keinon saada rahat.
- Miten? - Martha.
- Jorgen ystävä. - Ovatko rahat hänellä?
Hän saa ne.
Me teimme sen.
Francisco!
Älä innostu liikaa.
Äiti!
- Mitä tapahtui? - Ei mitään.
- Olen valmis myymään talon. - Mitä?
En enää teeskentele olevani demonin riivaama.
Kuulen joskus kyllä ääniä.
Mielessäni.
Sinäkö, Beelzebub?
Sepä mukavaa.
Käy pesulla.
Hyvä on.
- Isä. - Mitä tapahtui?
Puolustimme kotia jenkki-imperialismia vastaan.
He tuhoavat perinteemme.
Esimerkiksi calaverita-runot.
Sellainen on Rosita Elegantti ja fiini
Jaimea kyllä suutelee Vaan avioon on ovi kiinni
Selvä.
Voinko käydä suihkussa?
Suihkussamme ei ole vikaa, mutta olemme täällä...
Älä höpsi. Peseydy vessassa.
Jos me muutamme Monterreyhin,
tarvitset oman asunnon.
Yksin.
Minun onkin aika muuttaa pois.
Ei, sinulla on rankkaa. Tarvitset minua.
En.
Ei ole rankkaa.
Vaan mahtavaa.
Nauti Monterreysta.
Mitä nyt?
Jaime peseytyy vessassa.
Täällä on enemmän vettä kuin meillä.
Hän on oikeassa.
- Näytät upealta. - Kiitos.
- Entä Monterreyhin muutto? - Sujuu hyvin.
Odotan, että Manuel puhuu perheelleen. Siinä kaikki.
Olen ylpeä sinusta.
Aina,
jo silloin, kun olit pieni, tiesin, että pärjäät hyvin.
Suren vain sitä,
ettei isäsi ole näkemässä sinua.
- Mitä nyt? - Mitä?
Puhut isästä harvoin.
- Puhun hänestä aina. - Et puhu.
Se vain...
Hautajaiset tuovat hänet mieleeni.
Se on hyvä.
On hyvä, että puhut hänestä.
- Olet kuin veljesi. - Mitä?
Mitä tarkoitat?
Kaikki väittävät, etten korjaa uunia, koska en halua unohtaa isäänne.
Kukaan ei ymmärrä, miksi en nai Jaimea.
Sinä ymmärrät sen.
Kukaan ei ymmärrä sitä.
Näetkö nyt?
Minne menet?
Minne menemme?
- No mitä? - Pitää puhua vielä Lalon kanssa.
Mitä? Hän ei välitä.
Olen hänen isoveljensä. Hän palvoo minua.
Lalo, haittaako, jos muutamme Monterreyhin?
- Ei. Se on minulle parempi. - Hän on sokissa.
Nauti Monterreysta.
Mene nukkumaan, pentu.
Haluan sanoa jotain.
Tulkaa lähemmäs.
Sinun pitää päättää pian.
Tiedän. Lupaan, että tämän jälkeen.
Minun on vaikea -
puhua Jorgesta.
Rakastin häntä,
vaikka hän oli paskiainen.
Kaipaan häntä.
Vartuimme yhdessä.
Koimme kaikenlaista.
Pystyin puhumaan vain hänelle -
perheestäni -
ja vanhemmistani.
Hän on nyt poissa.
Isäparka puhuu syvällisiä.
Ja kun...
Syytin häntä huijauksesta.
Siitä, mitä teille tapahtui.
Mutta syy on totta puhuen minun.
Tuo on vertauskuvallista.
Syy on silti Jorgen.
Jos olisin tiennyt hänen puuhistaan -
ja ollut fiksumpi,
rahoillemme ei olisi käynyt huonosti.
Hän on nyt kuollut.
Minä tapoin hänet.
Mitä?
Ei.
Tuo on taas vertauskuvallista.
Sanoit jo tarpeeksi.
- Lopettelen. - Selvä.
Haluan sanoa, että ennen kuolemaansa -
hän piti sanansa.
Hän sai rahat takaisin.
Martha selittää.
Martha oli Jorgen ystävä.
Olimme rakastavaisia.
Meidän pitää puhua tästä, ennen kuin tämä jatkuu.
- Kerro. - Oli kiva tulla. Olen Martha.
Kerroin äsken Franciscolle,
että tarvitsen 500 000 pesoa -
aloittaakseni oikeudenkäynnin Turks- ja Caicossaarilla.
Miten ne saaret tähän liittyvät?
Huvilat ovat siellä.
Jos Martha saa ne takaisin ja myy ne,
hän voi palauttaa kaikkien rahat.
Vai mitä?
Saan ne takaisin helposti. Kuunnelkaa.
Jos jokainen antaa minulle vähintään 500 000 pesoa,
voin aloittaa tämän...
Mutta saan paljon rahaa takaisin!
Taas huijaus.
Tämä on huijausta.
Tuollaiset kommentit loukkaavat.
Pyydät jokaista antamaan hänelle 500 000 pesoa -
ehkä olemattomien rahojen takia.
Mitä siitä?
Ääliö.
Mieti tarkemmin.
Voi paska.
Menen lankaan aina.
Tajusit ajoissa, mistä on kyse.
Alat edistyä.
Miten rahojen käy?
Emme saa niitä takaisin.
Tiesimme sen jo, eikö niin?
Aloit toivoa, ja toivo on hyvä asia.
Äiti!
Minne viet sitä?
Tuhkat kuuluvat perheellemme.
Jorge ei halunnut kuulua tähän inhottavaan perheeseen.
Totta kai halusi. Tuhkat kuuluvat tänne.
Et saa lähteä.
Kuka minua estää?
Minä. Mitä siitä sanot?
Et kai?
Katsotaan, mihin pystyt.
- Selvä! - Esmeralda!
Hän ansaitsee pitää ne. He ovat samanlaisia.
- Ei. - Se on totta.
Nämä ovat hautajaiset!
Hiljaa!
Ottakaa kiinni!
Jorge-setää joutui silmiini!
Tuhkaa meni suuhunkin.
Se ei ollut hyvää, mutta söin vainajaa.
En kaipaa tätä muuton jälkeen.
- Odota, Lidia. - Hyvä on.
Kysytkö vielä ystäviltä ja naapureilta?
Lapsuutesi papilta?
En. Tiedän, mitä he sanovat.
Kaikki intoilevat lähdöstäni.
Etkö sinä ole innoissasi, kulta?
Olen.
Luulin olevani tärkeä kaikille. Mutta en olekaan.
Emilio ja Sofía pärjäävät paremmin ilman minua.
Äidillä on kaikki kunnossa.
- En tiedä isästä. - Kuuntele minua.
Minä tarvitsen sinua.
Voisit muuttaa ilman minuakin.
- Haluatko sitä? - Muuttaisitko, jos haluaisin jäädä?
- Haluatko jäädä? - Eikö ole syytä jäädä?
- Pyydänkö jäämään? - Jäänkö?
- Jäänkö vuoksesi? - Vaadinko sitä?
Tyypillistä tuolta sukupolvelta.
Odota. Tule tänne.
Odota.
Tule mukaani, sillä tarvitsen sinua.
En halua olla siellä yksin.
Olet oikeassa.
Jorge-setä oli suuri!
Kiitos, että tulitte.
Anteeksi tämä sotku.
Se oli ihanaa. Kekseistäsi pidettiin.
Chata on melko bipolaarinen.
Suunnittelisit juhlia työksesi.
Olet hyvä siinä.
Mennään.
Ei hullumpi idea.
Kiitos, että tulit.
Olen pahoillani. Anteeksi.
Anteeksi tämä siivo.
- Voin auttaa siivoamisessa. - Ei tarvitse.
Tiedät, että nautin siitä. Se auttaa keskittymään.
Kiitos avusta.
Olemme yhä perhe.
Autan aina, kun voin.
Olisit kertonut heti alussa.
Selvänäkijä kertoi, että kaikella on syynsä.
Hei.
Nähdään, Mhoni.
Luulen, että hänkin huijaa meitä.
Mutta näen kaiken.
Olisit kertonut rahoista.
Älä viitsi.
Huijatuksi joutuminen ei ole huono asia.
Uskot aina ihmisiin.
Ja kaikkien hyviin aikeisiin.
Se ei ole huono asia.
Sisään siitä.
Älä koske!
Mene. Emme halua sinua tänne.
En tajua, miksi Jorge kehui kaunista perhettänne.
Olette sekopäitä.
- Raakalaisia. - Kiitos, täti.
En ole tätisi.
- Ala painua! - Hei!
Yläläpsy.
Anteeksi, että olen myöhässä. Kiitän ensinnäkin tarjouksesta.
Otan sen vastaan.
Karmeaa.
Mitä Manuel ajattelee?
Alan tykästyä siihen.
Ajattele, mitä voimme tehdä nyt.
Saanko olla henkilöstöpäällikkö?
Saat minkä paikan vain.
Sisäministeri!
Voit olla panimomme sisäministeri.
Odotahan, kun kerron äidille, Pokelle ja Ramirolle.
Nallekarkille, joka maistuu hyvältä.
Niin.
En voi. Tämä on ällöä.
Mikset säästänyt sitä?
Kuka vei kylmän veden?
- Säikäytit. - Tee palvelus.
Haluan alttarin.
Laitatko hanan kiinni? Vesi polttaa.
KUOLLEIDEN PÄIVÄ
Se on mitä on.
Minulla ei ollut paljon mitään, ja minua väsytti,
joten kokkasin jotain helppoa.
Kuin kotipuolessa.
Miltä näyttää?
En ole nähnyt tällaista.
Ei edes suuri aukio ole näin hieno.
Omistan tämän José Luisille.
Tein hänen lempiruokiaan. Toivottavasti hän pitää näistä.
Mistä tiedät hänen lempiruokansa?
Puhut hänestä harvoin, mutta mainitset aina jotain.
Hän piti voileivistä ilman reunoja.
- Niin. - Hän ei syönyt quesadilloja -
ilman avokadoa.
Hän piti nuudeleista.
Hän taisi kokata teillä.
Kyllä.
Aina.
Kiitos tästä kaikesta, Jaime.
Ole hyvä, Rosita.
Teen vuoksesi mitä vain.
Sinulta vei kauan palata, kultaseni.
Kiitos, että sain tuoda tämän.
Tämä on kaikille vainajillemme.
Halusin tuoda hänelle kanaa mole-kastikkeen kera.
En osaa tehdä sitä, joten ostin tämän.
Ei. Voin laittaa sitä nopeasti.
- Kanaa ja molea. - Hoidamme sen.
Ohje on pullossa.
Jaime.
Mitä kuuluu?
Aivan kuin Cocossa.
- Mikä sinua vaivaa? - Mitä?
Katso nyt.
- Mistä puhut? - Olet hyvä tässä, Jaime.
- Eikö vain? - Ystävällistä.
Oletko ajatellut tehdä tätä työksesi?
Kannattaisi.
Kyllä.
Minä avaan.
Hei, poju.
Saanko calaveritani?
- Ei karkkia, mutta kiitos, kun tulitte. - Mitä nyt?
- Saanko calaveritani? - Totta kai.
- Käytin omani. - Emme halua ongelmia.
Katsotaanpa.
Kiitos. Hei.
Minulla on rahaa.
Entä minä?
Olen Manuel San Román.
Nämä ovat calaveritoja.
Loin sinihomejuusto-oluen, joka sopii salaattiin.
Sanoitte, ettei edes "tissutteleva" isänne joisi sitä.
Me mietimme keskusteluamme.
- Se voisi onnistua. - Ideamme.
Olut raitistujille.
Niille, jotka haluavat juoda...
Vähemmän!
Jos investoitte San Románin olueen,
investoitte minuun, eikä tarvitse muuttaa Monterreyhin.
Kiitos.
Sanoit lähteväsi.
Otin paikan vastaan.
Niin, mutta tämä on hieno tilaisuus.
- Niin minullekin. - No...
- Saat uuden tilaisuuden. - Ei.
- En tällaista. - Tekisit samaa työtä -
vain eri paikassa.
Se ei ole sama työ.
Perustan firman.
- Teit sitä neljä kuukautta. - Se on unelmani.
Onko kardemummaolut unelmasi?
Älä hauku oluttani.
Monterreyssa juodaan paljon olutta.
- Siellä on kuuma. - Jopa 45 astetta...
Lähde mukaan.
En voi.
Firma tarvitsee minua.
Mitä se tarkoittaa?
Rosa pyytää sisälle.
- Kerroin heille. - Kiitos.
Tule tänne.
No niin.
Kiitos, että tulitte.
Kutsu saattoi tulla yllätyksenä,
koska en vietä juhlapäiviä.
Mutta tänään päätin,
että meidän täytyy muistella niitä, jotka eivät ole enää luonamme.
Useimmat eivät tunteneet José Luisia,
mutta tunnette suihkuni ja uunini.
Tunnette autoni.
Ja se on vähän kuin tuntisi José Luisin.
Päätin tänään,
että on aika luopua hänestä.
Ja aika remontoida taloa.
Haluan, että Jaime pääsee mukavaan suihkuun -
aina halutessaan.
Haluan, että uuni on valmis -
juhliessamme joulua yhdessä.
Minä kokkaan tällä kertaa.
- Äiti. - Se oli vain idea.
En tarvitse mitään sellaista onneeni.
Haluan, että aviomiehelläni on mukavaa talossaan.
- Mitä? - Menemme naimisiin.
Sinun pitää kosia ensin, äiti.
Niin, äiti. Älä luota tuuriin.
Alttarin edessäkö? Eikö se ole outoa?
Nyt tai ei koskaan.
Pärjäät hyvin.
Äkkiä. Jaime pyörtyy kohta.
- Rosita. - Jaime.
Tuletko miehekseni?
Kieltäydy, Jaime.
Saat paremmankin.
Lalo!
- Mitä? - Anna heidän olla.
Katso.
Minua jännittää.
Kannan tätä mukanani -
kaiken varalta.
Mitä nyt?
- Etkö pidä siitä? - Pidän kovasti.
Katsokaa!
Suostutko siis?
Kyllä.
- En voi. - Menen naimisiin!
En voi puhaltaa.
Ei, Francisco.
Pysyit tästä hiljaa.
En sanonut mitään.
Hän halusi tehdä sinulle noin.
Teillä on isäpuoli.
Voi äiti.
En tiedä, mitä häissä tapahtuu.
Nukahdan aina takkien alle.
Toivottavasti äiti ja isäpuoli antavat tehdä hääesineet.
Tai kuten aion sanoa: Jaime-isi.
Kuvittelin jotakin yksinkertaista.
Maistraatti...
Käynti maistraatissa ja allekirjoitus.
Sitten hampurilaisia.
Haluan jotain yksinkertaista kotikaupungissani.
Piispa, pormestari, vähän molea ja mezcalia.
Ja lähimmät sukulaiset. Enintään 300 henkeä.
Avioliitto on vanhanaikainen.
Se sitoo ja kahlitsee ihmissuhteita erittäin synkällä tavalla.
Riittää jo, Sofía.
Riittää.
Ennen kuin puhumme häistä,
puhutaan perheiden tapaamisesta.
Ja joudut silti kertomaan, tuletko Monterreyhin vai et.
Hyvä on, kulta.
Tekstitys: Kati Karvonen
Luova tarkastaja: Maarit Hirvonen