Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A HALOTTAK NAPJA...
Várjunk!
Előbb hadd emlékeztesselek édesanyátokra!
Vagyis az anyák napjára.
Manuellel összeházasodtunk Vegasban, és utólag szóltunk a családnak.
Terhes vagy?
Nem baj, ha felcsináltak.
Nem, anya.
Igazi a házasság, vagy olyan, mint a vásárban?
Jól vagy, anya?
Remekül.
Boldog vagyok.
Fantasztikusan vagyok!
Igazából nem fogadták olyan rosszul.
Nem is ismerjük egymást, de már egy család vagyunk.
- Karácsonykor találkoztak. - Nem!
Lidia, a karácsonyról nem beszélünk.
De az egy másik sztori.
A lényeg, hogy másodjára anyák napján találkoztak.
Itt az egész bagázs!
Manuelnek volt egy ötlete egy vállalkozásról.
Szerintem ebédnél mesélek apának a sörfőzdéről.
Szerinted ez jó ötlet?
A Stanfordról van mesterdiplomám...
Arról akartam beszélni...
hogy indítsunk közös üzletet.
Tudod, apa meg a fia.
Nem, nem, fiam.
Amit senki nem tudott...
Mi folyik itt?
Francisco az összes pénzt elvesztette, és csődbe ment a család.
Segítettél egy embernek átverni a feleségét és a családját?
Titokban kell tartanod.
Tudom, hogy tudod.
Nem fizetünk semennyit.
Mit csinálsz? Ülj le!
Emberek, csak el akartam mondani, hogy...
Micsodát?
Boldog anyák napját, Rosita!
Csórók vagyunk!
Többen is benne voltak az átverésben.
Sok minden történt.
Csetepaté kezdődött, anyáék berúgtak...
Ez a vég kezdete.
- Mi? - Szegények vagyunk? Ez már hivatalos?
Nem érdekel, valakinek ki kell fizetnie a számlát.
Rendben leszünk.
Túl fogunk jutni rajta.
Tudom, Francisco.
De nem együtt.
És az apósom...
Itt a holmid, apa.
Hol fogok lakni?
Miért nálunk kell aludnia? Miért?
Szerelmem, biztos csak pár nap az egész.
Nem csak pár nap lett.
És most temetés van Esmeraldánál, mert a San Román család már nem gazdag.
És persze káosz tört ki.
Fura emberekkel, civakodással.
A végén ránk ömlöttek a hamvak.
Várjunk csak.
Ez őrülten hangzik. Kezdjük az elejéről!
Oké, kezdem.
KÉT NAPPAL KORÁBBAN
Gyere
És mondd el az igazat
Könyörülj meg rajtam
És mondd el, miért
Nem!
Manuel!
Szia, szívem! Hogy ment?
Úgy tűnik, leépítés lesz,
szóval mindenki nagyon ideges.
Ó, ez nagyszerű!
Majd mesélj róla, de előbb...
kóstold meg ezt!
- Mi van benne? - Finom, ugye?
- Szokatlan. - Milyen íze van?
- Sör? - Szegfűszeg. Gyömbérrel és áfonyával.
- Oké. - Gondolkozom egy chai ízű sörön.
- Jó ötlet. - Igen?
- Szerintem is. - Egyébként...
- Nem kéne több ánizs? - Megbeszélhetnénk ezt később?
De, persze. Említetted a leépítést...
Majd később mesélek.
Bocsi.
Elnézést, ha megzavartam valamit.
Nem láttátok a telefonomat? Lalo átállította a csengőhangomat.
Azt hiszem, a kanapén van.
Elnézést.
Itt is van.
Rendben. Hagylak titeket.
Folytassátok csak!
Talán majd máskor.
Megtalálták Jorgét!
- Mi? - Tényleg?
Apa!
Jorge bácsit?
Mi történt?
Holtan találták meg.
A HALOTTAK NAPJA ELMARAD
Mit jelent számomra a halál?
Az emberek elbúcsúznak, aztán elmennek, nem igaz?
De van, hogy el se búcsúznak.
Csak elmennek.
A halál egy konvenció, amit a társadalom szab ki
a patriarchális istenképe alapján.
Feldobni a pacskert, fűbe harapni, alulról szagolni az ibolyát, megmurdelni.
A temetkezési vállalkozóé vagy.
Dávid király tornya, könyörögj érettünk! Elefántcsonttorony, könyörögj érettünk.
Megbékéltem a halállal.
Minden szerdán alvási paralízisem van.
Már nem félek a haláltól.
Magány.
Csend.
A fiamnál lakni.
Ne már! Milyen kérdés ez? Tizenkét éves vagyok!
Szerinted jól van apukád?
Nem tudom.
- Jól fogadta, nem? - De.
Tudom, nem volt a szíve csücske, de akkor is testvérek voltak.
És a testvérek szeretik egymást, nem?
Mintha én nem szeretném Lalót, csak mert kleptomániás.
Szerintem sokkban van. Az öccse előbb ellopja a pénzét,
aztán holtan találnak rá.
És mindennek tetejébe rávette apádat, hogy átverje a barátait.
Aztán az anyád elhagyta, és...
Tudod, mi lenne szuper?
Ha apa elköltözne, visszakapná a pénzét, és bármikor csinálhatnánk,
mint azelőtt.
A leginkább a mosógépen akarja csinálni.
Csak kímélő mosásra állítod, és...
magától csinál mindent.
Igen, de az egy nagyon gyors program.
Sok idő telt már el,
- a legutóbbi hancúr óta. - Teljesen igazad van.
Ez tiszteletlenség?
Most halt meg a nagybátyád.
Az életet ünnepeljük.
Bejöhetek, gyerekek?
Nem akarok egyedül lenni.
Itt vannak a hamvai.
A magáé.
Nekem nem kellenek.
Az öccse magára akarta hagyni, utolsó kívánságaként.
Ha ideadja, akkor én csak kidobom.
Az, hogy mit csinál vele,
az nem tartozik rám.
Hogyan halt meg?
Az rejtély. Senki nem tudja.
Egy különös baleset érte.
Én csak ennyit tudok.
Hagyott hátra valamit? Egy levelet vagy végrendeletet?
Igen! Bocsánat, majdnem elfelejtettem.
Ezt hagyta hátra.
- Mi ez? - Nem tudom.
- És a pénz? - Milyen pénz?
- Ami az öcsémé volt. - Ezt Marthától kellene megkérdeznie.
Ki az a Martha?
Mondjuk úgy, hogy az özvegye.
Tehetősnek tűnnek, nem?
Igen, sok lehetőség van benne. Jó helyen van, nem igaz?
Egyedül a telek ér valamit. A házat teljesen lebontanám.
- Hát persze. - Átépíthetjük, ha szeretnéd.
Ha az boldoggá tenne.
Nem, nem az a baj. Csak régimódinak érzem az egészet.
Igaz? És átalakítani túl költséges lenne.
Itt nőttek fel a gyermekeim,
ez egy különleges ház.
Tele van emlékekkel.
Meg salétrommal és penésszel.
Hol van a mosdó?
Itt van a tágas, kényelmes fürdő.
Basszus!
Megveszitek?
Gondolkodunk rajta.
Említették az állatokat?
Állatokat?
A házat egy állattemetőre építették.
- Mi? - A tulaj megőrült, és mindet megölte.
Tizenhat kiskutyát, egyszerre!
Nem.
Ez tuti nem igaz, öcsi.
Nem kell hinned nekem. Apa se hitt.
És most...
már nincs is apukám.
Szívem, mennünk kell.
- Mennünk kell. - Hova?
Csak el kell mennünk. Köszönjük!
Viszlát!
Nem értem. Mi a gond?
Nyugalom!
Talán azután, ami Jorge bácsival történt, nem is kell eladnunk.
Jaj, kicsikém!
Nem tudom, miért nem tetszik a ház senkinek.
Elég válogatós tudsz lenni.
A szektásoknak tetszett, de nekik nem akartad eladni.
Orgiákat akartak tartani a hálószobákban.
Mit számít az? Már nem leszel ott.
Fel akartak áldozni egy kecskét, hogy az isteneik támogassák
a költözésüket.
Kizárt. Senki nem áldozhat fel kecskéket a házamban.
Látod, mire gondolok? Túl válogatós vagy.
Muszáj eladnom. Már kezd elfogyni a bútor, amit eladhatok.
Ezt most felejtsd el! Most a fűzők eladására koncentrálj!
Abban nagyon rossz vagyok.
Ez nem igaz, nem rossz benne.
Hanem borzalmas.
Mi a baj? A fűzők árulása egy nemes hivatás.
Bárki képes rá.
Szörnyű!
Ő a legrosszabb üzletasszony.
Azt mondja az embereknek, hogy spóroljanak.
Most, hogy szegény...
Túl meleg!
- Zárd el a hideg vizet, Rosa! - Bocsi!
Szeretnék végre nyugodtan zuhanyozni.
Nézd a jó oldalát!
Ezeket a perceket az önreflexióra használom, a meditációra.
Ki kell használni az időnket.
Kicsit csúszós lesz, de nem baj.
Nem, Rosita, nem azt akartam.
Nem?
Hát, de, csak nem most.
- Beszéljünk a halotti oltárról! - Már megbeszéltük.
Megegyeztünk, hogy túl drága, és csak ételpazarlás.
És a sok papírhulladék? Gondolj a bolygóra!
Persze, Rosita,
de a halottak napjával a szeretteinkről emlékezünk meg.
A szeretteim tudják, hogy nem szeretem a vendégeket.
Nem örülne neki Emilio és Lidia?
És aztán?
Nem akarnak megemlékezni az apjukról?
Nem kell hozzá oltár, hogy megemlékezzünk José Luisról.
Folyton beszélünk róla.
Soha nem emlegetjük.
Dehogynem!
Csak amikor panaszkodsz.
Ez nem igaz.
„Nem működik az autó, apa nem javította meg.”
„Nem működik a zuhanyzó, mert apa nem javította meg.”
Jó, értem.
Meg se látogatod.
Szerintem rossz ötlet volt a Desierto de los Leonesben
szétszórni a hamvait.
Azt akarta, hogy a Sonora-sivatagban szórjuk szét a hamvait, de...
arra nem telt, úgyhogy maradt ez.
Nagyon messze van, és sosincs kedvem kimenni.
Mi kijárunk Lidiával.
Valamikor én is kimegyek.
Mindig azt hittem, hogy volt egy lezáratlan ügyed vele.
Nem, semmi.
Ezért nem javítod meg a házat.
Ezért nem mész hozzá Jaiméhez!
Ne már!
Olyan egyértelmű!
Jaime...
azt hittem, anyák napján fogja megkérni a kezem.
De nem tette, mert tiszteli a függetlenségemet.
- Mert félt, hogy kikosarazod. - Dehogyis!
Ne nekem mondd!
- Mondd Pokénak! - Pokénak? Miért?
Tanult egy félév pszichológiát. Ért az ilyesmihez.
Emlékszel Laurára, a fodrászra?
- Meggyógyította a macskafóbiáját. - Nem is fél a macskáktól.
Most már nem. Ez a Poke egy zseni!
Elkések.
- Üdvözlöm az üzlettársaidat! - Átadom.
Tudom, a nagybátyám halála mindannyiunkat meglepett.
Az élet rövid.
Emilio, te nem is találkoztál vele.
Ahogy Juan Gabriellel se, de őt is megsirattam.
Jól van.
Hát, az élet megy tovább.
Ezen dolgoztam egész nap.
Mi ez?
A cég szervezeti diagramja.
Emilio, te vagy a karbantartási és technikai segítségnyújtás igazgatója.
Ezt kitaláltad.
Sofía, nem találtam ki. Ez egy létfontosságú pozíció a cégnél.
Azt hittem, inkább valami adminisztratív feladatom lesz.
Mint például?
Emberi erőforrások.
Azért én vagyok felelős.
Ezt mikor döntöttük el?
A cég döntése volt. Igazgatóként nem volt könnyű meghozni.
Emilio nem tud róla eleget.
Attól még csinálhatnám.
Inkább haladjunk tovább! Sofía, te vagy a tervezési
igazgató.
És te mi vagy?
A vezérigazgató. És az emberi erőforrások vezetője.
És a pénzügyi igazgató.
Félbeszakíthatlak? Köszi.
Hadd magyarázzam meg! Én vagyok a jogi részleg feje...
Nem panaszkodni akarok,
de neked miért van ennyi pozíciód?
Add ide!
Kinek van közülünk a legtöbb üzleti tapasztalata?
Született vezető vagyok.
Egyikünknek sincs!
Kinek van mesterdiplomája a Stanfordról?
Hagyjuk már a diplomád!
Nekem van!
Oké, de én is sok önfejlesztő és üzleti könyvet elolvastam.
Például a „Szegény Apa, Gazdag Apát” és „A lamborghinis Szerzetest.”
Váltsunk témát!
A befektetői meeting.
Tudom, hogy izgatottak vagytok. Én is az vagyok.
Már tudom, mit veszek fel. Egy inget, amit a bolhapiacon vettem.
Egyedül megyek.
Azt mondtad, mehetünk!
Túl sokan lennénk, ha mind elmennénk.
Már bocs, Manuel,
de eddig is egyedül mentél, és nem sikerültek jól.
A mesterképzésen megtanultam az alku művészetét.
Apától is sokat tanultam. Üzletember vagyok.
Egy vállalkozó.
Nem, köszönöm.
Most dolgozom.
San Román sör.
Majd jelentkezünk.
Azt a rohadt!
Sajnálom, mi nem ezt keressük.
Nem én voltam a probléma. A probléma a sör íze volt.
Ezért csináltam két új ízesítést, amit elviszek a meetingre.
Van egy rozmaringos, citrusos, és egy áfonyás-kéksajtos.
- És a gumicukros? - Az a legjobb.
Tökéletesen kiegyensúlyozott volt.
Olyan volt, mint a gumicukor a pohár alján.
Igen, szuper lett.
Igazatok van. Azt nem viszem el.
Tudom, hogy mit csinálok.
Ezért vagyok én a termékfejlesztési igazgató.
És a HR-es is.
Ha panaszt akarok tenni ellened, akkor neked kell jelentenem?
Pontosan. Látjátok? Otthonosan mozgok itt. És egyébként is,
írtam egy új beszédet.
Nagyszerű lesz.
A San Román nem akármilyen sör.
Egy kézműves sör,
amit egyszerre visszafogott és intenzív ízekkel főzünk.
A tisztánlátó fogyasztók söre, azoké, akik nem félnek feszegetni a határokat.
Egy sör azoknak, akik mernek szabályokat szegni.
San Román sör.
- Kézműves sör? - Igen.
- Most komolyan? - Kizárt.
Mindenkinek van kézműves söre.
- Csak ezen a héten három bemutatónk volt. - Még az anyámnak is van egy brandje.
A barátomnak kettő is.
Ha megunja, akkor vált köztük.
Kétlem, hogy olyanok, mint a San Román.
Miben más az ön söre?
Megmutatom, és akkor érteni fogják.
Persze mindenkinek csak egy jut.
Óvatosan, ez mahagóni!
Kérhetnek még.
- Mi ez az íz? - Sajt.
Pontosan! Kék sajt.
Tökéletes párosítás egy nagy steak mellé,
egy kis körtesalátával.
Ez a legundorítóbb dolog, amit valaha ittam.
Nem szívesen mondom, de...
ez annak való, aki le akar szokni a sörözésről.
Mit nézel?
Te vagy a következő!
Nem.
Köszönöm.
- Lidia, beszéljünk az itteni jövőjéről! - Rendben.
Elemeztük a munkáját...
Nem fair, hogy kirúgnak!
Miért nem rúgják ki a főnökömet? Én végzem az összes munkát!
Ő csak órákig tartó üzleti ebédekre megy.
Azután pedig lefekszik szundítani. Miért ne?
A meetingekre se tudjuk felébreszteni.
Nem rúgjuk ki, Lidia.
Nem?
De a főnökét igen. Úgy van. Ezt jegyezd fel!
Azért, amit mondtam?
Nagyon jól tudjuk, hogy maga végzi az összes munkát.
Akkor miről van szó?
Azért van itt, mert fel akarjuk kínálni önnek
a pénzügyek helyi alelnökének pozícióját.
Ezzel kellett volna kezdeniük!
Továbbá szeretnénk, ha maga nyitná meg az új fiókunkat Monterreyben.
Az egész részleget áttelepítjük.
Montereybe?
Melyikbe?
A Nueva León-iba.
Cerro de la Sillánál.
Van másik is?
Tudjuk, ez költségekkel jár,
de ne aggódjon, a cég mindent fedezni fog.
Fizetésemelést kap, és több juttatást is jár majd.
Meg kell beszélnem a férjemmel.
Siessen vele! Ha nem vállalja el,
Fernándeznek kell adnunk az állást.
De Fernández az egész napot a mosdóban tölti.
Azt se tudja, melyik részlegen dolgozik.
Ennyit Ferndándezről...
Csak megemlítettem.
Ő a tulajdonos keresztfia.
Remek srác.
Meg nem értett.
Huszonnégy órája van választ adni, Lidia.
Rendben?
Rendben.
Huszonnégy óra.
Persze. Tudom, elég nagy változás lenne.
Monterrey nem épp a szomszédban van.
De másfél óra repülővel. Annyira nincs messze.
Jó lehetne, nem?
Csak mi ketten, mint amikor az Államokban éltünk.
Az ottaniak gringónak hiszik magukat, mert három órára vannak McAllentől.
Távol a családtól, Manuel. A sok nyomás nélkül.
Nem csábító a dolog?
- Ezt akarom. - Szívem...
Szívem.
Azt hiszem, ezt fel kell dolgoznom.
Átgondolni.
Csak nyugodtan, nem sürgős.
Kivéve, hogy 24 órán belül várják a választ.
El kell mondanom Emiliónak és Sofíának, egyedül nem tudják beindítani a céget.
- Oké. - Beszélnem kell a szüleimmel.
A családommal. Nehéz időket élnek. Szükségük van rám.
Beszélj velük, csak gyorsan, oké?
Bocsánat.
Figyeljetek, gyerekek...
Okésan nézek ki?
Remekül nézel ki, apa.
Esmeraldával találkozom.
És a nyakkendőm?
Nem túl sok?
Nem, remekül nézel ki.
- Apa! - Szia, kisfiam!
Semmi díszítés?
Anyának ezt ne említsd! Gyere! Idebent vagyunk.
Nem jártam itt anyák napja óta.
- Sokat változott a hely. - Úgy érted, tök üres?
De jó érzés a földön ülni.
Nagyon hippis.
A fiatalságomra emlékeztet.
- Ne légy nevetséges! - Anya!
Azért vagyunk itt, hogy megbeszéljük a temetést, oké?
Igaz.
Elküldtétek a gyászjelentést?
Kit érdekel? Senki nem olvas újságot.
Azt akarom, hogy mindenki tudjon a haláláról.
- És hogy ne engem hibáztassanak. - Te is hibás vagy.
- Anya! - Anya!
Igen, elküldtük.
Köszönöm a mait.
Sofía ötlete volt. Nagyon egyszerű lesz.
- Ne számíts sokra! - Bármi megfelel.
A seggfej öcsém ezt sem érdemli meg.
Anya, én is mondhatom, hogy...?”
Nem, kicsim.
Csak a... apádnak szabad.
Drágám, kérlek!
Ne hívj drágámnak!
- A gyerekek előtt ne! - Figyelj!
Ez mindenkinek jót fog tenni, oké?
Segít lezárni a dolgot, és elkezdeni a gyógyulást.
Holnap lesz a temetés, ugye?
Igen.
Tökéletes!
Tudjátok, mi van holnap?
- Nem túl puccos? - Tökéletesen nézel ki.
Pokétól kértem kölcsön, nekem nincs alkalmi ruhám.
Kigombolva jobban néz ki.
Tetszik?
Még csak apa temetésén voltam. Nem emlékszek, hogy kiöltöztek volna.
Persze, mert nem engedtem. Az apád utálta a flancolást.
Emlékszem, hogy rövidgatyában jöttek, meg papucsban, fekete zoknival.
Ez nem igaz.
- Arra is emlékszem, hogy nem sírtál. - Tényleg?
Hogy emlékezhetsz? Olyan fiatal voltál.
A születésemre is emlékszem. Egy esős csütörtöki nap volt.
Ezt én meséltem.
Azelőtt is tudtam.
Jaime!
Siessetek! El fogunk késni!
Hoztál halottak napi kenyeret!
Az idei első halottak napi kenyér.
- Jaj, Jaime... - Mi az?
Már augusztus óta veszünk a szupermarketben.
- Ne... - Ha tudtam volna, hogy kérsz,
hoztam volna a csokinyuszisból.
Azt már kóstoltad?
Nem!
Ha hamarabb eszel halottak napi kenyeret, az csak sima kenyér!
És nincsenek benne nyuszik! Se mogyoró, se csoki, se semmi!
Csak kenyér és cukor. Ennyi!
Ezek is vannak benne.
Ne idegeskedj! Rángatózik a szemed.
Senki nem tiszteli a dolgok jelentését!
Müzlivel is lehet kapni.
Akkor egyed a müzlidet!
- Miért beszélsz így? Jól vagy? - El kell fogadnia.
Nem, nem vagyok jól.
Utálom, hogy az emberek már nem tisztelik Bezelaót és Xonaxi Quecuyát,
és a zapoték alvilág isteneit.
Felbosszant!
Együk meg a halottak napi kenyerünket,
- aztán indulhatunk. - Mindjárt megyek.
- Még várok egy csomagot. - Mit rendeltél?
Csak ki akartam fejezni a részvétemet egy kis aprósággal.
Azt mondtad, egyszerű lesz, nem?
Nem volt jobb kép róla?
Nem találtam jobbat.
Nem volt fotogén.
Legalább mosolyog.
Hol a holttest?
Miért vagy izgatott?
Ez lesz az első holttest, amit látok.
Remélhetőleg sok közül az első.
- Micsoda? - Semmi.
Lalo, kérlek, öltözz át!
Nem nézhetsz ki így a bácsikád temetésén.
De anya, halloween is most van!
Nem fair, hogy választanom kell a kettő közül.
Legalább öltözhettél volna vámpírnak.
- Akkor elegánsabb lennél. - Gondoltam rá. De ők halhatatlanok.
A zombik az élő halottak.
Jobban illik az alkalomhoz.
De lehetnél elegánsabb...
- Mindenki... - A holttest!
Lalo!
Ó,
Csak ti vagytok.
Téged is jó látni, öcsi.
Bocsánat. Gyertek be!
Hol van Jaime?
- Ő is jön. - Hoztam valamit.
Fordulj jobbra! Úgy.
Igen, egyenesen. Arra!
Balra.
- Nem, jobbra. - Tökéletes.
A te virágaid?
Jól néznek ki.
Hol szerezted ezt a sok mindent?
Olcsón vettem lisztet a sütihez, mert már lejárt a szavatossága.
A virágokat a szembeszomszédom, Rosaura kertjéből vágtam.
A székeket meg Poke adta.
Reggel nyolcra vissza kell vinnem,
mert kellenek egy keresztelőre.
Olyan büszke vagyok rád!
Igazi vállalkozó lettél.
Az a baj, hogy sokan nem értékelik, amit teszek.
- Nem? - Magunk közt szólva,
szerintem nem lesz népszerű ez a halotti tor.
- Hogy vagy? - Hogy vagy, Jaime?
- Szia! - Helló!
Hova tegyem a bácsikámat?
- Ez itt a halott? - Igen.
- A ...! - Hé!
Lalo!
Bocsánat! Csak úgy érzem, átvertek.
Nézzétek!
Itt jó lesz?
Tökéletes.
Ne gyújtsátok meg a gyertyákat! Vissza kell vinnem őket a boltba.
Ahogy mondtam, büszke vagyok rád!
A feleséged kezd nagyon leleményes lenni.
Miért feldolgozva hoztátok? Egy igazi hullát akartam!
Átkozott kölyök!
Miért?
Olyan sok ötletem volt!
- Hogy megy a terápia, Lalo? - Nem telik rá anyáéknak.
Miért nem díszítettetek ki idén?
El kellett adni a dekorációkat.
Sajnálom.
Nem számít.
Hoztam volna valamit, ha szólsz.
Persze, a karácsonyi dekoráció szuper lett volna.
TAVALY KARÁCSONY (AMIKOR A KÉT CSALÁD TALÁLKOZOTT)
Senki nem érti ezt a viccet, Lidia. Csend!
Ne ütögess már!
Mesések voltak a karácsonyaink.
Ahogy a halloween is.
Csokit, vagy csalunk!
Sziasztok!
Csokit, vagy csalunk!
- Tessék? - Csokit, vagy csalunk!
Gyertek, vegyetek csak!
Rengeteg cukorka!
- Kérek! - Egy csomó cukorka!
- Cukorka! - Én!
Van még! Gyertek!
A tavalyi volt a legjobb.
- Boszorkánynak öltöztem. - Azt hittem, Irma Serrano voltál.
Két éve Freddy Krueger voltam.
Nem Laura Bozzo volt?
Azt hittem, Alfredo Palacios.
Nekünk is voltak hagyományaink.
Gyerekek!
- Anya! - Anya!
Kicsikéim...
- Elmehetünk cukrot gyűjteni? - Nem.
- De mi csinálnánk a jelmezt. - Nem.
De!
- Nem. - Miért nem?
Csak két lepedő meg egy olló kell.
- Nem! - De miért nem?
Hányszor mondjam el, hogy a halloweent
az imperialista jenkik találták ki,
és ebben a házban
nem támogatjuk az efféle kulturális inváziót?
És most együnk!
Miért nem?
- Hangulatgyilkos. - Mert átverés az egész!
Miért kéne csokit vennem más gyerekének, hogy aztán ti is idegenekhez menjetek
este ugyanazért a csokiért?
Akár én is megvehetném nektek.
- Akkor vettél csokit? - Nem.
Mert küzdenünk kell a fogszuvasodás ellen.
Anya!
És ha ma jönnek csokit gyűjteni?
Lalo, engedélyt kapsz, hogy ha bárki csokiért jön,
úgy kezeled a helyzetet, ahogy jónak érzed, kicsim.
- Tényleg? - Igen.
- Ez az! - Vele megyek.
Néhányan erőszakosak lesznek,
ha nem kapnak cukrot.
- Hogy vagy? - Megvagyok.
- Csak gondolkodtam. - Miről?
Egy éve még élt a nagybátyánk.
Még volt pénzünk, és együtt voltak a szüleink.
Ez a mi házunk volt.
Igazából még most is az, amíg el nem adják.
De igazad van, hugi.
Az élet néha olyan dolgokat hoz, amiket nem tudunk irányítani.
- Na igen. - Mit szólnál, ha azt mondanám,
hogy Lidiával Monterreybe költözünk?
Tényleg?
Ez az!
Ég veled, Manuelito!
Tudom, nehéz időket él meg a család
és a cég. Nem sikerült elég pénzt összeszednünk.
Lehet, hogy ez egy jel, nem?
Nagy kár.
De tényleg, a dolgok okkal történnek.
Onnan is tudnék veletek dolgozni.
Előbb be kellene ott illeszkednetek,
megkóstolni a sült kecskét, megsütni pár steaket.
- Elfoglalt leszel. - Annyira nem.
Egy vezérigazgató nem ilyesmit csinál.
Kinevezhetnél egy helyettest.
- Aha... - Találomra választhatnál valakit...
- Én vállalnám. - A ...!
Mi az?
- Te szeretnéd, hogy elmenjek! - Nem, Manuel, dehogy!
Tudtam, hogy nem tetszik a vezetésem.
A vezetésed nem hagy nekünk semmit!
- Te választottál üveget! - És aztán lecserélted.
Megkövetelte a szakértelmem.
- A mesterképzés, tudom. - Nem csak arról van szó.
Ki tanulmányozta Gates, Jobs és Slim életrajzait?
Ki nézte meg egy hét alatt tízszer a Wall Street Farkasát?
Kit tiltottak ki a Shakira fanklubból, mert túl érzékeny volt?
Azt mondták, a korai munkái jobbak, mint a mostani dalai.
Minden tökéletes, amit Shakira Isabel Mebarak Ripoll csinál!
Nem akarom, hogy elmenj, de ha mégis mész,
ideje erősnek lennem, és felnőni a feladathoz.
A sör érdekében.
Áruló!
Elnézést, Francisco!
Ne szaladgálj!
Nyugi!
Csokit, vagy csalunk!
- Csokit, vagy csalunk! - Nem, gyerekek.
A halloween nem mexikói hagyomány.
Inkább menjetek haza,
és gyertek vissza a halottak napján a calaveritátokért!
De... azért kapunk édességet, ugye?
Nem, kis barátom, nincs édességünk.
De ez majd segít kialakítani a toleranciátokat a frusztrációra.
És most tűnés innen! gyerünk!
- Viszlát! - Viszlát!
Sziasztok!
Elfelejtik a hagyományokat.
- Mi? - Ők!
A mai gyerekek a halottak napjának
az igazi varázsa nélkül nőnek fel.
Nem, Jaime.
A halottak napja nagyon népszerű most. Benne van a filmekben.
Az a kamu, hollywoodi verzió.
Nem olyan, mint gyerekkoromban.
Most nosztalgiázni fogsz, mi?
Igen, és aztán?
Megvárom, amíg végzel.
Ne már! Lassított felvételben?
Jaime!
Mi az?
Ez olyan, mint a Coco,
csak unalmasabb!
Legalább abban voltak misztikus lények.
Lalo, mi köze a misztikus lényeknek a halottak napjához?
Nagyon sok! Legalábbis a film szerint.
Oaxacában is tartanak felvonulást?
Nem. Milyen felvonulást?
Minden évben van.
Igen, Lalo, de azt a James Bond filmekből vették.
Ez azt jelenti, hogy a gringók megint népszerűsítik a halottak napját.
Ez nem igaz! Hát nem látod?
- Hogy hiheted ezt, Lalo? - Pedig igaz, Jaime.
Nem!
- Az ott Jaime? - Mi történt?
Biztos hallotta, hogy salsás koponyát árulnak a boltban.
- Mert árulnak? - Nem.
Ez olyan szomorú!
Felhívjam Pokét, hogy hozza el a srácokat?
Nem, jó ez így.
Apa temetése telt házas volt. Csak állóhely volt.
Igen.
Őt mindenki imádta.
Még az óvónője is eljött.
És az a fickó, aki segített neki az adóhivatalban.
Én csodás temetést akarok.
Flitteres öltönyben leszek.
A koporsómon egy portré lesz Ramiróról, a szamaramról.
Lesz tűzijáték, az összes exem sírni fog.
És a Banda Ms az El Patrónt játssza, miközben az űrbe lövik a hamvaimat.
- Valami ilyesmi. - Még jó, hogy nem tervelted ki.
Te mit szeretnél? Sose beszéltünk róla.
Engem fagyasszanak le, mint Walt Disney-t!
- Komolyan mondom. - Én is.
Fagyasszanak le, és olvasszanak ki,
ha megtalálták a gyógyírt arra, ami megölt volna.
Ha meg nem, akkor hagyjanak örökre a fagyasztóban.
Anya!
Nem szeretek erről beszélni.
Igen, megesik.
Ez fájdalomra utal, amivel nem néztél szembe.
Poke biztos ezt mondaná.
Ideje befejezni. Már nem jön senki.
- Ne! - Miért ne?
Még várhatnánk egy kicsit.
Igen, apa. Mondhatnál pár szót.
Miért én?
- A te testvéred volt. - Ja, igaz.
Biztosan hiányzik.
Még akkor is, ha a testvérek néha azt kívánják, bár eltűnne a másik.
- Jaj, Manuel! - Kiről van szó?
- Rólam beszél. - Most sem értem.
Nem tudom, mit mondjak, Sofí.
Gondolj egy kedves emlékre róla!
Tudom már!
Amikor gyerekek voltunk, limonádét árultunk az utcában.
Jól ment az üzlet. Sok pénzt kerestünk.
Én egy jojót akartam venni a részemen, meg pár üveggolyót.
De...
De mi?
Jorge megtartotta az összes pénzt.
Mert ő vágta fel a citromot, és ő cukrozta be a vizet.
Más is szeretne megosztani egy történetet?
Én!
Néha megnevettetett.
Például a szülinapomon.
Volt egy játékunk. Az egyik kezében pénz volt.
Ha kitaláltam, melyikben van, megtarthattam,
de ha tévedtem, nekem kellett fizetni.
Miért nem tűnt fel előbb?
Elküldöm a kölyköket.
Jó napot, uram!
Tetszik a jelmeze, de idén nem adunk cukorkát.
És egyébként is túl öreg cukorkát gyűjteni, nem?
Itt van Jorge San Román temetése?
- Igen. - Akkor tűnés az útból!
Nem hittem, hogy eljössz, Humberto.
Meg akartam győződni róla, hogy halott.
Azt pletykálják, hogy csak megjátszotta a halálát.
Imádom az összeesküvés-elméleteket.
Jorge bácsi biztos arra a szigetre ment, ahol Michael Jackson,
Elvis Presley és Juan Gabriel is laknak.
- Ezek az ő hamvai. - Ellenőriztetted?
Lehet, hogy csak por.
Ez eszembe se jutott.
Adj egy éthordót, és elviszem egy laborba.
Biztos nem adok neki ételhordót. És ha nem hozza vissza?
Menj csak! Finom minden.
Örülök, hogy eljöttél, Chatita.
Nem hittük el, hogy a rohadék tényleg meghalt.
Szerinted én idióta vagyok?
Nem maga az a jósnő?
- De igen. - Szólhatott volna!
Martha el fog jönni?
Martha... Martha...
- Jó napot! - Jó napot!
Beszélhetnék veled?
Tudta, hogy félbe fog szakítani? Vagy meglepődött?
Ne is figyeljen rá! Gyere ide!
Gyere, Francisco!
Senki nem azért jött, hogy elbúcsúzzanak az öcsédtől.
Csak pocskondiázni jöttek.
- És aztán? - Ez tiszteletlenség az elhunyttal szemben.
Én magam is szidtam párszor,
de csak barátok közelében.
Csak kiengedik a gőzt. Hadd csinálják!
Ha tudom, hogy Chatita is jön, jobban igyekszem a sütikkel.
Jorge!
Ő meg kicsoda?
Miért?
Martha!
Hogy ki?
Van egy rossz hírem, és nem tudom, hogy fogod fogadni.
Jól van Ramiro?
Mondd el az igazat!
Mégse, nem tudom, hogy akarom-e tudni.
Istenem! Ramiro!
Olyan fiatal volt! Tele élettel!
- Istenem, inkább engem végy magadhoz! - Nem, haver.
Emilio, tudod, mit gondolok a szamarakról.
- Ramirónak semmi baja. - Megijesztettél.
Miért mondasz ilyesmit?
Nem mondtam semmit.
Az van, hogy Monterreybe költözöm.
- Tudom, Lidia mondta. - Nem.
Ki kell szállnom a cégből.
Tényleg?
De kár!
Legalább megpróbálhatnál színlelni.
Esküszöm, szomorú vagyok miatta.
Lehetek én a HR-es?
Mi?
Ha elmész, sok üresedés lesz.
Hatalmas űr marad utánam a cégnél.
- Kellek nektek. - A szívünkben őrzünk.
De megígérem, túl fogjuk tenni magunkat rajta.
Köszönünk mindent. Sok sikert!
Anya, én leszek a HR-es a cégnél!
Az nagyon jó.
Mit csinálsz?
Esmeralda kiküldött borért.
Látod a sütőjét? Hihetetlen.
Elég jó.
Tiszta űrtechnológia.
Csak megnyomod a számokat. Nem is kell számolni semmit.
Ha milliomos leszek, veszek neked egy ilyet,
de úgysem fogod elfogadni.
A sütővel való kapcsolatom régre nyúlik vissza.
Ne már, nem melegszik!
Lássuk!
Adj neki egy kis időt!
- Ha sietteted, nem fog működni. - Azt hittem, megcsináltad.
Meg is csináltam. Működik.
Nem. Még mindig nyers a tészta.
Most még nyers, de hinned kell bennem!
Ezt mondtad a hűtőről is, a zuhanyzóról, meg az autóról is.
- Mi a baj? - Hogy kérdezhetsz ilyet?
Ha így haladok, én leszek a legnagyobb hívő a környéken.
Ha hazajöttem, újra ránézek.
Figyelj!
Miért nem hívhatok egy szerelőt?
Rosa, megsértesz.
Akkor nem tudnánk elmenni
a strandra. Megígértem a gyerekeknek.
- Nem is fognak emlékezni rá. - Megígértem nekik.
Veszek egy új csövet, szerintem az a probléma.
- Ma este kész lesz. - Ne maradj sokáig!
Nem fogok hiányozni?
Sose jött haza az új csővel.
Ezt nem is mesélted.
Nem.
Ezért nem akarsz új sütőt!
Mert akkor örökre elbúcsúznál apától.
Emilio, ne beszélj sületlenségeket!
Ez nem sületlenség!
Magas az érzelmi intelligenciám.
Nem ezért van. Spórolnunk kell.
Ezért nem javíttatsz meg semmit.
Ezért nem hagyod, hogy Jaime bármit megjavítson. Ha elmegy egy csőért,
talán vissza se jön.
Ezért nem mész hozzá Jaiméhez!
Emilio, túl sok önfejlesztő műsort nézel.
Jobb emberré tesznek!
Jobb emberré tesznek.
Na persze.
Elnézést! Örültem.
- Elmondtad nekik? - Most csinálom.
Nem sürgetlek, oké?
Csak szólni akarok, hogy választ kell adnom. Még ma.
Igen, szívem. Tudom.
Csak egy baráti emlékeztető, oké?
Csak hogy tudj róla.
Felmenjünk a szobádba?
Csak így?
Csak így.
Ünnepelnünk kell az életet.
Egy kicsit kényelmetlen lesz. Nincs ágy a szobában.
Nekem nem kell ágy.
Menjünk!
Csokit, vagy csalunk!
Catrina csontvázak. Tipikus.
De legalább mexikói.
Tudjátok, ki volt Posada?
Haladjon a cukorkával!
Nem kaptok semmit.
- Nincs semmink, gyerekek. - Csokit akarunk!
- Édességet akarunk! - Ne!
Mi a baj?
Jaime, ezek a gyerekek a leggonoszabbak!
- Ismered őket? - Igen.
Rózsaszínre festették a szomszéd csivaváját,
és felgyújtották Mrs. Ochoa fáját.
Gengszterek.
Hát, én tanítottam őket mindenre.
Ha a barátaid, akkor beszélj velük!
Ne, Jaime!
Túl késő.
El akarják majd foglalni a házat.
Én is azt tenném.
Egy lehetőségünk maradt.
Megvédeni.
- Lássunk hozzá! - Gyerünk!
Jó napot!
Ismerte az elhunytat?
Igen.
Honnan ismerte?
Barátok voltunk.
- Értem. - Barátok extrákkal.
Úgy hiányzol! Miért hagytál el? Miért?
Nem tudom, mi ütött beléd!
Már régóta ért.
Nagyon boldognak tűnsz.
Pláne úgy,
hogy odalent fekszik a halott bácsikám.
Csak úgy érzem, jobbra fognak fordulni a dolgaink.
Most sem állunk rosszul.
Nem, persze, hogy nem, csak...
Jó lesz nem összefutni az apukáddal hajnalban a fürdőszobában.
Szívem, tudod...
- Még nem vagyok biztos a dologban. - Persze.
Semmi gáz.
Nem siettetlek.
De azért reménykedhetek, nem?
Belefér még egy?
Jorge csodálatos ember volt.
A szó minden értelmében.
- Tényleg? - Köszönöm.
Figyeljen, tud valamit a...
Olyan bőkezű volt, és kedves...
A hálószobában is nyitott volt, mindig kész volt új dolgokat kipróbálni.
Nem kérjük a részleteket. Köszönjük.
Talán másik Jorgéra gondol.
Igen, itt Jorge San Románról van szó.
Persze, Jorge San Románról beszélek.
Az én vad kis tigrisem! Úgy fogsz hiányozni!
Családi vonás.
Tigrisek vagyunk.
Te inkább csupasz kutyának tűntél.
Említette valaha...
Tudja, hogyan halt meg?
Persze hogy tudom. Vele voltam az utolsó napjaiban.
Nagyon különös volt.
Tudják? Mert éppen pulykát ettünk egy jachton,
és hirtelen a torkán akadt egy csont.
Boldog karácsonyt, seggfej!
Remélem, a torkodon akad egy csont.
De nem így halt meg.
Elkezdett köhögni és köhögni,
aztán megbotlott, és az óceánba esett.
Aztán...
Aztán megette egy cápa.
Remélem, megeszik a cápák.
Én öltem meg Jorgét?
- Nem. - Dehogy!
Jorgét egy cápa ölte meg. Ott voltam.
Nagyon szép a konyhád.
Rosita azt mondja, nehéz eladni a házatokat.
Igen.
Részben az én hibám is.
De a vevőké is, amiért olyan hiszékenyek.
Azt mondtam, hogy egy bohócdémon van a vízvezetékekben.
Szép munka.
Egy férfi megvédi a területét.
Azt hittem, mérges leszel.
A helyedben
én megfontolnék egy lakást.
Több ember van, több mindent lehet felfedezni.
Több lehetőség a bajkeverésre.
Menjetek tovább! Itt nincs cukorka.
Például hogy?
A mi lépcsőházunkban a gyerekek megborotválták a macskákat.
Amatőrök.
És a patkányok!
Ha elegen vannak, átveszik az uralmat a parkolóban.
Patkányok?
Képzeld, mire lennék képes pár beidomított patkánnyal!
Biztos, hogy nagy felségterületed lenne.
Menjetek tovább! Itt nincs édesség.
Francisco, mi ütött beléd?
Én öltem meg Jorgét.
Dehogy ölted meg.
Rosszat kívántam neki...
és aztán megtörtént.
Bevonzottam.
Nem lehet bevonzani dolgokat.
Ha lehetne, már eladtam volna legalább egy fűzőt.
Elszabadultak a szupererőim.
Nincsenek is szupererőid.
De vannak!
A csábító erőm, az emberek fellelkesítése.
Az ábécé elböfögése.
Jaj, ne!
Igaz, hogy a nagy erő nagy felelősséggel jár.
És Jorge most már halott.
- De Francisco... - Anya!
- Igen? - Beszélhetnénk?
Mindjárt jövök.
Nézd, anya...
Gyorsan mondd, Manuel, apád idegösszeomlást készül kapni.
- Mi baj apával? - Semmi. Mi történt?
Ennek nem fogsz örülni.
De Lidia Monterreybe akar költözni.
- Az tök jó! - Mi?
Jó lenne Monterreyben élni. Nagyon szépek ott a naplementék.
Régen én is Monterreyben éltem.
Gyönyörű hely. Vannak finom steakek, sült kecskehús és víz.
Nem, anya!
Az az igazság, hogy nem mehetek.
Miért nem? Imádnád a hegyeket.
Nem hagyhatlak itt titeket.
- Kiket? - Hát titeket.
Mi jól vagyunk. Urai vagyunk a helyzetnek. Ott a munkám.
- És őszintén... - Nézd, anya!
Nincs jó helyzetben a család.
Azután, ami Jorge bácsival történt, a családnak szüksége van rám.
Manuel, jól vagyunk. Komolyan.
Egy csapat vagyunk a tesóiddal. Lalo főz.
Sofi pedig mos.
Menj csak Monterreybe, kicsim!
Éld az életedet!
Tudok ajánlani pár éttermet San Pedróban.
Menj csak!
Emlékszel, amikor apa meghalt?
Ködösen. Még fiatal voltam.
Emlékszel, hogy anya sírt-e?
Nem. Anya sosem sír. Szerintem spórolni akar a vízzel.
Szerintem nem tette túl magát apán.
Ezért nem vesz új sütőt, vagy új autót.
- Te tudtad? Miért nem mondtad el? - Azt hittem, már rájöttél.
Van egy elméletem.
Azért nem megy hozzá Jaiméhez, mert nem engedte el apát?
Most komolyan, Lidia?
Tudni akarom, hogy javulni fog-e a helyzet.
Ez nehéz kérdés.
Szörnyű, nem igaz?
Az öcsém...
mesélt valaha rólam?
Állandóan.
Mindig arról beszélt, hogy mennyire szereti,
és mennyire csodálja.
Nem veszem be.
Jobb, ha elhiszi. Higgye el, mert igaz!
Azt is mondta, hogy gyönyörű a családja.
A pénzről is mesélt.
- Szörnyen érezte magát. - Tud a pénzről?
Igen. Pár nappal a halála előtt mesélt róla.
De vissza akarta fizetni az egészet.
Tényleg?
Villákba fektetett a Turks- és Caicos-szigeteken.
A parton voltak. Gyönyörűek, láttam pár képet róluk.
Azt akarta, hogy adjam el a villákat,
mert vissza akarta fizetni maguknak a pénzt.
Szörnyen érezte magát, és újra a család tagja akart lenni.
De nem volt alkalma eladni őket.
Ugye?
Mármint, engem nem érdekelnek az anyagiak.
Csak érdeklődöm.
Sajnos szegénykémet megette egy cápa.
De vissza tudom szerezni a pénzt.
Az összeset.
Hát... Nem jönnek vissza.
Bemenjünk?
Kár. Mindent elfelejtettek, amit tanítottam nekik.
Talán nélküled tanácstalanok voltak.
- Siess, Jaime! Védd magad! - Menjünk!
Fedezékbe!
Gyerünk!
Olyan felnőtt akarok lenni, mint te.
Ezt sokszor megkapom.
Esmeralda! Meg vagyunk mentve!
Mi történt?
Vissza tudjuk szerezni a pénzt!
- Hogyan? - Marthával!
- Jorge barátjával. - Nála van?
Meg tudja szerezni.
Hát sikerült!
Francisco!
Ne éld bele magad túlságosan!
Anya!
- Veled meg mi történt? - Semmi.
- Készen állok eladni a házat. - Hogy érted, hogy készen állsz?
Többé nem játszom meg, hogy megszállt egy démon.
Néha tényleg hallok hangokat.
A fejemben.
Belzebub, te vagy az?
Örülök.
Menj, mosakodj meg!
Oké, anya.
- Apa! - Veled meg mi történt?
Megvédtük a területünket az imperializmustól.
Elpusztítják a hagyományainkat.
Például a calaverita verseket.
Rosa kifogásai elfogytak Akár a halál türelme
Mert megcsókolja ugyan Jaimét, Össze mégsem házasodnak
Értem.
Letusolhatok itt?
Semmi baj a mi zuhanyzónkkal, de ha már itt vagyunk...
Ne butáskodj! Mosakodj meg a csapnál!
A lényeg az, hogy ha Monterreybe költöznénk,
máshol kellene laknod.
Egyedül.
Szerintem itt az ideje, hogy elköltözzek tőletek.
Nem. Nehéz időket élsz meg. Szükséged van rám.
Nincs.
Ezek nem nehéz idők.
Ezek csodálatos idők!
Menj csak Monterreybe!
- Mi újság? - Szia!
Jaime megmosakszik,
mert itt több víz van, mint nálunk.
Igaza van.
- Remekül nézel ki. - Köszi.
- Hogy haladnak a tervek? - Jól.
Csak azt várom, hogy Manuel beszéljen a családjával.
Olyan büszke vagyok rád, Lidia!
Mindig is,
egészen kislány korod óta tudtam, hogy nagy dolgokat fogsz véghez vinni.
Csak annyit sajnálok...
hogy az apád nem láthatja.
- Mi folyik itt? - Mi az?
Nem szoktál apáról beszélni.
- Folyton róla beszélek. - Nem beszélsz róla folyton.
Csak annyi történt...
Biztos a temetés miatt gondolok rá többet.
Örülök neki.
Szerintem nagyon jó, hogy beszélsz róla.
- Olyan vagy, mint az öcséd. - Az öcsém?
Miért? Ezt hogy érted?
Mindenki a fejébe vette, hogy apátok miatt nem veszek új sütőt.
Senki nem érti, miért nem megyek hozzá Jaiméhez.
De te megérted, miért nem megyek hozzá, ugye?
Nem, anya, senki nem érti.
Látod, milyen vagy?
Hova mész?
- Nos? - Lalo! Őt még meg kell kérdeznem.
Manuel, Lalótól? Ne már, őt nem érdekli.
A bátyja vagyok. Istenít engem. Ez fájni fog neki.
Lalo, bánnád, ha Manuellel Monterreybe költöznénk?
- Nem, az jobb lenne nekem. - Szegény, sokkos állapotban van.
Érezd jól magad ott!
Menj aludni, öcskös! Csendet!
Mondanék valamit.
Jöjjenek közelebb!
Hamarosan döntened kell.
Tudom. Ígérem, ezután döntök.
Nehéz nekem
Jorgéról beszélni.
Szerettem őt,
habár egy rohadék volt.
Hiányzik.
Együtt nőttünk fel.
Sok mindenen mentünk keresztül.
Ő volt az egyetlen, akivel beszélhettem
a családomról,
a szüleimről.
De most elment.
Szegény apa. Egyre komorabb lesz.
És amikor...
mindig őt okoltam az átverésért.
Ami magukkal történt.
De az igazat megvallva az én hibám volt.
Átvitt értelemben beszél.
Még mindig Jorge hibája.
Ha tudtam volna, mit csinál,
ha okosabb lettem volna,
semmi nem történik a pénzükkel.
De most már halott.
És én öltem meg.
Mi?
Ne!
Megint átvitt értelemben beszél.
Francisco, szerintem eleget mondtál.
- Mindjárt befejezem. - Jól van.
Csak annyit akartam mondani, hogy mielőtt meghalt,
Jorge állta a szavát.
Mindenki pénzét visszaszerezte.
Martha majd elmagyarázza.
Jorge barátja volt.
Szeretők voltunk.
Beszélnünk kell erről, mielőtt tovább romlik a helyzet!
- Mondja el nekik! - Örülök, hogy itt lehetek. Martha vagyok.
Épp most mondtam Franciscónak,
hogy csak 500 000 pesóra van szükségem,
hogy elkezdjem a jogi procedúrát a Turks- és Caicos-szigeteken.
Mi köze a szigeteknek ehhez?
Ott vannak a villák.
Ha Martha el tudja adni őket,
mindenkinek vissza tudja adni a pénzét.
Igaz, Martha?
Hogyne. Biztosan vissza tudom szerezni. Könnyű lesz. Nézzék!
Mindannyian adnak legalább 500 000 pesót,
hogy elkezdhessem a...
De sok pénzt szereznék vissza!
Még egy svindli!
Ez egy átverés.
Sértőnek találom ezt a megjegyzést.
Uram, azt kéri, hogy adjunk ennek a hölgynek 500 000 pesót,
egy összegért, ami talán már nem is létezik.
És?
Idióta!
Gondold át alaposan!
Basszus!
Mindig bedőlök ezeknek.
De most időben rájöttél, mi történik.
Ez már haladás.
Akkor mi lesz a pénzzel?
Nem kapjuk vissza.
De ezt eddig is tudtuk, nem?
Felkeltették bennünk a reményt, és a remény jó dolog.
Anya!
Hé! Hova viszi azt?
Az az urna a családomé!
Jorge nem akart ehhez az undorító családhoz tartozni.
Ezt hogy érti? Igenis hozzánk akart tartozni.
Nem megy el!
Ki fog megállítani?
Majd én. Ahhoz mit szól?
Na ne mondja!
Lássuk, milyen fából faragták!
- Ez az! - Esmeralda!
Hadd vigye! Megérdemli. Megérdemlik egymást.
- Nem! - Így igaz.
Hölgyeim, ez egy temetés!
Pofa be!
Kapjátok el!
A szemembe ment Jorge bácsi!
Még le is nyeltem egy kicsit.
Nem volt valami finom, de megettem egy holttestet!
Ez hiányozni fog, ha elköltözünk.
- Lidia, várj! - Jó.
Megkérdezed a szomszédaidat is?
A gyerekkori plébánosodat?
Nem kell. Már tudom, mit mondanának.
Mindenki örül, hogy elmegyek.
Ne már, Manuel! Te nem vagy izgatott?
De.
De azt hittem, mindenkinek fontos vagyok. Hogy szükségük van rám. De nincs.
Emilio és Sofía jobban járnak nélkülem.
Anya mindent elrendezett.
- Nem tudom, apával mi van. - Figyelj!
Nekem szükségem van rád.
Te is mehetnél nélkülem, nem lenne különbség.
- Menjek nélküled? - Elmennél nélkülem?
- Maradni akarsz? - Szerinted nincs okom maradni?
- Megkérjelek, hogy maradj? - Mondjam, hogy maradok?
- Maradjak miattad? - Ragaszkodjak hozzá?
Ez a mai elkényeztetett generáció!
Várj, gyere ide!
Figyelj!
Azt akarom, hogy velem jöjj, mert szükségem van rád.
Nem akarok nélküled ott élni.
Igazad van.
Jorge bácsi nagydarab volt!
Köszönjük, hogy eljöttek.
Elnézést a felfordulásért. Sajnálom.
Nagyon jó volt. A süti sikert aratott.
Chata nagyon kiszámíthatatlan.
Rendezvényszervezőnek kéne lenned.
Jó vagy benne. Nagyon jó.
Menjünk, drágám!
Ez nem is rossz ötlet.
Köszönöm, hogy eljöttél.
Úgy sajnálom!
Sajnálom ezt a felfordulást.
- Ha szeretnéd, segítek takarítani. - Nem kell.
Tudod, hogy élvezem. Segít koncentrálni.
Köszönöm a segítséget.
Még mindig egy család vagyunk, Francisco.
Annyit segítek, amennyit csak tudok.
Már az elején el kellett volna mondanom.
A jósnő szerint minden okkal történik.
Viszlát!
Viszlát, Mhoni!
Szerintem ő is átver minket.
De én mindent látok.
Szólnia kellett volna a pénzről!
Ugyan már!
Nem rossz dolog az, ha hiszékeny vagy.
Mindig hiszel az emberekben.
Mindenkiről azt feltételezed, hogy jó szándékú.
Ez nem rossz dolog.
Szálljon be!
Ne nyúljon hozzám!
Szálljon be, asszonyom! Nem akarjuk, hogy itt legyen.
El sem hiszem, hogy Jorge azt mondta, gyönyörű családja van.
Maguk mind eszelősek!
- Vademberek! - Köszi, Martha néni!
Nem vagyok a nénikéd.
- Tűnés innen! - Viszlát!
Adj egy ötöst!
Elnézést, hogy későn telefonálok. Először is, köszönöm az ajánlatot.
Azért hívom, hogy elfogadjam.
Ez borzalmas.
Nem tudom, mit gondolt Manuel.
Én kezdem megszeretni.
Képzeld el, mennyi lehetőségünk van!
Lehetek én a HR-es?
Azt csinálsz, amit csak akarsz!
Lehetek én a belső építész!
A sörfőzdénk belső építésze!
Alig várom, hogy elmondjam anyának, Pokénak és Ramirónak.
A gumicukros sörre, aminek tényleg jó íze van!
Helyes!
Nem bírom. Ez undorító.
Ne! Miért nem tetted félre nekem?
Ki nyitotta meg a hideg vizet?
- Megijesztettél! - Kérek egy szívességet.
Oltárt akarok.
Elzárnád a csapot? Éget a víz.
A HALOTTAK NAPJA
Olyan, amilyen.
Nem volt sok alapanyagom, és fáradt voltam,
úgyhogy csak valami egyszerűt dobtam össze.
Mint a szülővárosomban.
Hogy fest?
Még sosem láttam ilyet.
Még a főtéri oltár se néz ki ilyen jól!
José Luisnak szenteltem.
A kedvenceit készítettem. Remélem, tetszik neki.
Honnan tudod, mik voltak a kedvenc ételei?
Szinte soha nem beszélsz róla, de néha azért megemlítesz pár dolgot.
A héja nélkül szerette a szendvicseket.
- Igen. - Sosem evett quesadillát
avokádó nélkül.
Szerette a tésztát.
Bár azt gyanítom, hogy ő főzött.
Igen.
Mindig.
Jaime, köszönöm, hogy összehoztad ezt a kedvemért.
Szívesen, Rosita.
Bármit megtennék érted.
Sokáig tartott, mire hazaértél, drágám.
Köszönöm, hogy áthozhattam.
Az elhunyt szerettekért áll az oltár.
A kedvencét akartam hozni, csirkét csípős csokis szósszal.
De nem tudom elkészíteni, úgyhogy ezt hoztam.
Ha szeretnéd, gyorsan összedobom.
- Csirke csokis chiliszósszal. - Majd mi átvesszük.
Itt a recept az üvegen.
Jaime!
Hogy vagy?
Pont olyan, mint a Cocóban!
- Neked meg mi bajod, öcsi? - Mi?
De tényleg, nézd!
- Miről beszélsz? - Jaime, ez neked nagyon jól megy!
- Ugye? - Túl kedvesek vagytok.
Nem akarsz ezzel foglalkozni?
Azt kellene.
Igen.
Kinyitom.
Hé, kölyök!
Megkaphatom a calaveritámat?
- Itt nincs édesség, de kösz, hogy jöttél. - Mi van itt?
- Megkaphatom a calaveritámat? - Persze.
Nem akarunk balhét.
Lássuk csak!
Köszönjük. Viszlát!
Csomó pénzt kaptam!
És velem mi lesz?
Én Manuel San Román vagyok!
Ezek a calaveriták.
Aki a sajtos sört csinálta, ami illik a salátához.
Amiről azt mondta, a problémával küzdő apja sem inná meg.
Igen, elgondolkodtunk a dolgon.
- Szerintünk beválna. - Működne az ötletünk.
Egy sör, amivel leszokhatnak az ivásról.
Sör azoknak, akik...
Kevesebbet akarnak inni!
Imádom! Csináljuk! Csak fektessenek a San Román sörbe,
hogy ne kelljen Monterreybe költöznöm! Köszönöm.
Köszönöm!
Azt mondtad, költözünk.
Már elfogadtam a munkát.
Tudom, de ez nagy lépés számomra.
- Nekem is nagy lépés, Manuel. - Hát...
- lesz még esélyed, nem? - Nem.
- Ilyen nem lesz több. - Lidia, ugyanazt csinálnád,
csak máshol.
Ez nem ugyanaz lenne, Manuel.
Én egy céget alapítok.
- Négy hónapot áldoztál rá. - Ez életem munkája.
A sörfőzés az álmod? A kardamomos sör?
Ne sértegesd a söröm!
Monterreyben is isznak az emberek. Sok sört.
- Mert hőség van ott. - Igen, több mint 35 fok van...
Gyere velem!
Nem lehet.
A cégnek szüksége van rám.
Ez mit jelent?
Rosa hív titeket.
- Szóltam nekik. - Köszi.
Gyere ide, öcsi!
Szóval...
Először is, kösz, hogy eljöttetek.
Tudom, talán meglepett a meghívás,
mert nem tartom meg az ünnepeket, de...
Ma úgy döntöttem, mindannyiunknak
kell egy alkalom, hogy megemlékezzünk azokról, akik már nincsenek közöttünk.
Tudom, a legtöbben nem ismertétek José Luist,
de a zuhanyzómat és a sütőmet ismeritek.
Ahogy az autómat is.
És ez kicsit olyan, mintha José Luist is ismernétek.
Ma úgy döntöttem,
hogy ideje elengednem.
És ideje elkezdeni rendbe hozni a házat.
Szeretném, ha Jaime tudna venni egy kellemes zuhanyt,
amikor csak akar.
Azt akarom, hogy kész legyen a sütő,
hogy együtt ünnepelhessük a karácsonyt.
Ezúttal én főzök.
- Anya! - Csak egy ötlet volt.
Nekem nem kellenek ezek, hogy boldog legyek, Rosita.
De azt akarom, hogy a férjem kényelmesen érezze magát a házában.
- Tessék? - Összeházasodunk.
Anya, előbb meg kell kérned a kezét!
Igen, fogd már vissza magad!
Az oltár előtt? Nem fura ez?
Most vagy soha.
Jól csinálod.
Gyorsan, Jaime el fog ájulni!
- Rosita! - Jaime...
Hozzám jönnél?
Mondj nemet, Jaime!
Találsz jobbat!
Lalo!
- Mi van? - Hagyd őket!
Nézd!
Úgy izgulok!
Magamnál tartottam,
erre az esetre.
Mi a baj?
- Nem tetszik? - De, nagyon is.
Nézzétek!
Ezt vehetem igennek?
Igen.
- Nem lehet. - Férjhez megyek!
Nem szalaszthatom el.
Ne, Francisco! Ne.
Ezt eltitkoltad.
Nem mondtam semmit.
Ő is ezt akarta csinálni veled, Rosita.
Lett egy mostohaapád.
Jaj, anya!
Igazából nem tudom, mi történik egy esküvőn.
Mindig elalszom egy széken, egy rakás kabát alatt.
Remélem, anya és a mostohaapám, vagy ahogy én hívom, Papa Jaime
hagyják, hogy én készítsem a díszeket.
Mindig valami egyszerűt képzeltem.
Elmenni a városházára...
A hivatalba, és aláírni a pontozott vonalon.
Aztán hamburgerezni egyet.
Valami egyszerűt akarok a szülővárosomban.
A püspökkel, a majordomóval, és egy kis mezcallal.
A szűk családdal, maximum 300 emberrel.
A házasság hanyatlásban lévő intézmény.
Gúzsba köti az emberi kapcsolatokat, mindezt a lehető legkomorabb módon.
Sofía, kérlek, ennyi elég lesz.
Elég, Sofía.
Mielőtt még az esküvőről beszélnénk,
meséljünk arról, hogyan találkoztak a családok!
És ne hidd, hogy attól elsunnyoghatod a választ, hogy jössz-e Monterreybe!
Oké, drágám.
A feliratot fordította: Bozó Ádám
Kreatív supervisor Csonka Ágnes