Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
THE DAY OF THE DEAD IS...
Vänta.
Låt mig först påminna er om era mödrar.
Mors dag, menar jag.
Manuel och jag gifte oss i Las Vegas och berättade efteråt.
Är du gravid?
Om du är det, förstår jag.
Nej, mamma!
Är bröllopet lagligt eller är det bara på skämt?
Mamma, är du okej?
Jag mår bra.
Jag är glad.
Så förbannat glad!
De reagerade faktiskt inte så illa.
Vi känner inte ens varandra och nu är vi familj.
- Våra familjer träffades på julen. - Nej, nej!
Lidia. Prata inte om julen.
Det är en annan historia.
Andra gången de träffades var på mors dag.
Är de också här?
Manuel hade en superbra idé för ett företag.
Jag berättar för pappa om ölen under lunchen.
Är en bra idé?
Eftersom jag har gått på Stanford...
Det jag ville prata med dig om...
...var att göra affärer ihop.
Du vet, far och son.
Nej, min son. Nej.
Vad ingen visste var...
Vad är det?
Francisco förlorade pengarna och familjen är på ruinens brant.
Hjälpte du en man att ljuga för sin fru och hela sin familj?
Du får inte säga nåt.
Jag vet att du vet.
Vi kommer inte att betala dig.
Vad gör du? Sitt ner.
Hallå allihopa, jag vill berätta för er...
Berätta vad?
Grattis på mors dag, Rosita!
Vi är panka!
Fler personer var inblandade i bedrägeriet.
En massa saker hände.
En strid följde, våra mammor blev fulla...
Det är början på slutet.
- Va? - Är vi fattiga, pappa? Är det officiellt?
Jag bryr mig inte, men nån måste betala notan.
Vi klarar oss.
Vi tar oss igenom det här.
Jag vet, Francisco.
Men inte tillsammans.
Och min svärfar...
Här är dina saker, pappa.
Var ska jag bo?
Varför måste han bo i vår lägenhet? Varför?
Okej, älskling. Jag är säker på att det bara blir i några dagar.
Det blev mer än så.
Och nu är det begravning hos Esmeralda eftersom San Románs inte längre är rika.
Naturligtvis var det kaos.
Konstiga människor, bråk överallt.
Vi blev täckta av någons aska.
Vänta.
Vi låter galna. Berätta allt från början.
Okej. Då kör vi.
TVÅ DAGAR TIDIGARE
Kom
Och säg mig sanningen
Förbarma dig
Och berätta varför
Nej!
Manuel!
Hej, älskling! Hur gick det?
Det blir nog uppsägningar,
så alla är väldigt nervösa.
Låter toppen!
Berätta mer om det senare, men först...
Smaka på det här.
- Vad är det? - Gott, va?
- Det är annorlunda. - Vilken smak?
- Öl? - Kryddnejlika. Lite ingefära, tranbär.
- Okej. - Jag funderar på en öl med chai-smak.
- Låter gott. - Ja?
- Ja. - Jag undrar...
- Behövs mer anis? - Kan vi prata om öl senare?
Visst. Du berättade om uppsägningarna.
Jag berättar senare.
Förlåt.
Förlåt att jag avbryter er.
Har ni sett min telefon? Lalito ändrade min ringsignal.
Jag tror att den är i soffan.
Ursäkta.
Här är den.
Då ska jag lämna er ifred.
Fortsätt ni.
Vi gör det nån annan gång.
De har hittat Jorge!
- Va? - Allvarligt?
Pappa!
Farbror Jorge?
Vad har hänt?
De har hittat kroppen.
THE DAY OF THE DEAD IS CANCELLED
Vad betyder döden för mig?
Folk säger hejdå och går, inte sant?
Ibland säger de inte hejdå.
De går bara.
Döden är en konvention som samhället har infört
baserat på idén om en patriarkal Gud.
Trilla av pinn, kila runt hörnet, kola vippen, stämpla ut.
Du är i dödgrävarens händer.
Du gyllene hus, bed för oss. Du elfenbenstorn, bed för oss.
Jag har förlikat mig med döden.
Jag får sömnparalys varje onsdag.
Jag är inte rädd för döden.
Ensamhet.
Tystnad.
Att bo hemma hos min son.
Kom igen! Vad är det för fråga? Jag är 12 år gammal!
Tror du att din pappa är okej?
Jag vet inte.
- Han tog det väldigt bra, eller hur? - Ja.
Jorge var inte var hans favoritperson, men de var bröder.
Och syskon älskar varandra, eller hur?
Jag skulle inte sluta älska Lalo om han var kleptoman.
Jag tror att han är i chock. Hans bror stal alla hans pengar
och sen hittas han död.
Dessutom fick din farbror din pappa att lura sina vänner.
Sen lämnade din mamma honom och...
Vet du vad som skulle vara toppen?
Om pappa flyttade ut, och vi kunde göra det när vi ville
utan honom här?
Han vill göra det på tvättmaskinen.
Man ställer bara in den på fintvätt
så gör den halva jobbet.
Men det är ett väldigt kort program.
Älskling, det är längesen
- vi fick till det nu. - Du har rätt.
Är inte detta respektlöst?
Din farbror dog precis.
Vi firar livet.
Får jag komma in?
Jag vill inte vara ensam.
Det här är hans aska.
Den är till dig.
Jag vill inte ha den.
Din brors sista önskan var att du skulle ha den.
Då slänger jag den i soporna.
Vad du gör med den
är inte mitt bekymmer.
Hur dog han?
Ett mysterium. Ingen vet.
En märklig olycka.
Det är allt jag vet.
Lämnade han nåt efter sig? Ett brev eller testamente?
Ja! Förlåt, jag glömde nästan.
Den här.
- Vad är det? - Jag vet inte.
- Och pengarna? - Vilka pengar?
- Min brors pengar. - Du måste prata med Martha.
Vem är Martha?
Hans änka, så att säga.
De verkar välbärgade.
Ja, det har potential. Ett bra läge, eller hur, älskling?
Marken är det enda av värde. Jag skulle riva huset.
- Givetvis. - Vi kan renovera om ni vill,
om det skulle hjälpa.
Nej, det är inte problemet. Det känns bara gammaldags.
Visst? Att renovera allt skulle bli för dyrt.
Det här är ett speciellt hus,
mina barn växte upp här.
Det är fullt av minnen.
Och salpeter och mögel.
Var är badrummet?
Det är ett rymligt, bekvämt badrum.
Fan.
Ska ni köpa det?
Vi funderar på det.
Har de berättat om djuren?
Vilka djur?
Huset är byggt på en djurkyrkogård.
- Va? - Ägaren blev galen och dödade dem alla.
Sexton valpar, alla på en gång!
Nej.
Det är inte sant, grabben.
Du behöver inte tro mig. Min pappa trodde mig inte heller.
Men nu
har jag ingen pappa.
Älskling, vi måste gå.
- Vi måste gå. - Vart?
Vi måste gå. Tack så mycket.
Hejdå!
Vad är problemet?
Lugn bara.
Efter det som hände farbror Jorge kanske vi inte behöver sälja.
Älskling.
Varför gillar ingen huset?
Du är för kräsen.
Sektanhängarna gillade det, men du ville inte sälja.
De ville ha orgier i sovrummen.
Än sen, du kommer inte att vara där.
De ville offra en get, så att deras gudar
skulle bistå flytten.
Aldrig. Ingen offrar en get i mitt hus.
Förstår du vad jag menar? Du är för kräsen.
Jag måste sälja det. Jag har inga möbler kvar att sälja.
Glöm det. Fokusera på att sälja gördlar.
Jag är så dålig på det.
Nej, hon är inte dålig på det.
Hon är fruktansvärt dålig på det.
Vad är det? Att sälja gördlar är ett ädelt kall.
Vem som helst kan göra det.
Hon är sämst!
Den sämsta försäljaren nånsin!
Hon säger åt folk att spara sina pengar.
För att hon är pank...
Det bränns!
- Stäng av kallvattnet, Rosa! - Förlåt!
Varför kan jag aldrig ta en skön dusch?
Se det från den ljusa sidan.
Jag använder dessa lugna stunder till att reflektera och meditera.
Vi måste använda vår tid väl.
Det blir lite halt, men visst.
Nej, Rosita, jag vill inte.
Vill du inte?
Jo, men inte nu.
- Kan vi prata om altaret för de döda. - Det har vi redan gjort.
Vi sa att det var för dyrt och slöseri med mat.
Och alla pappersdekorationer. Tänk på planeten.
Visst, Rosita,
men De dödas dag är en högtid för att hedra nära och kära.
Mina nära och kära vet att jag inte gillar besökare.
Emilio och Lidia skulle gilla det.
Än sen?
Vill de inte hedra sin pappa?
Vi behöver inget altare för att hedra José Luis.
Vi pratar om honom jämt.
Nej, det gör vi inte.
Jo, det gör vi.
Bara när du klagar.
Det är inte sant.
"Bilen fungerar inte, för pappa lagade den inte."
"Duschen fungerar inte, för pappa lagade den inte."
Jag fattar.
Du åker aldrig dit.
Det var en dålig idé att sprida din pappas aska
i Desierto de los Leones.
Han ville att askan skulle spridas i Sonoranöknen, men vi hade inte råd,
så det här var den alternativa lösningen.
Det är långt bort och jag känner aldrig för att åka.
Lidia och jag åker dit.
Jag ska åka dit nån dag.
Det känns som om du hade nåt ouppklarat med honom.
Inte alls.
Det är därför du inte fixar huset
eller gifter dig med Jaime!
Lägg av!
Det är uppenbart.
Jaime...
Jag trodde att han skulle fria på mors dag.
Men det gjorde han inte, för han respekterar min självständighet.
- Han är rädd för att få ett nej. - Självklart inte!
Prata inte med mig.
- Prata med Poke. - Poke? Varför?
Han pluggade psykologi. Han kan det här.
Kommer du ihåg frisören Laura?
- Han botade hennes kattfobi. - Hon har ingen kattfobi.
Så behandlingen fungerade. Poke är ett geni.
Jag är sen.
- Hälsa dina kompanjoner. - Visst.
Min farbrors död kom som en överraskning.
Livet är kort.
Emilio, du har aldrig träffat min farbror.
Inte Juan Gabriel heller, men jag sörjde ändå.
Okej.
Nåväl, livet går vidare.
Jag har jobbat på det här.
Vad är det?
Företagets organisationsschema.
Emilio, du är chef för underhåll och teknisk support.
Låter påhittat.
Sofía, det är inte påhittat. Det är en viktig position.
Jag trodde att jag skulle få en mer administrativ position.
Som vad?
Personalavdelningen?
Det är jag som ansvarar för den.
När bestämde vi det?
Det var ett styrelsebeslut. Som vd var det inte lätt.
Och Emilio har inte kunskapen.
Jag vet att jag skulle klara det.
Ja. Men låt oss gå vidare till dig, Sofía.
Designchef.
Och vad är du?
Vd. Och personalchef.
Och ekonomichef.
Kan jag hoppa in? Tack.
Låt mig förklara. Jag är chef för juridikavdelningen...
Jag vill inte klaga.
Men varför har du så många befattningar?
Ge mig den där!
Vem av oss har mest affärserfarenhet?
Jag är helt klart född till ledare.
Ingen av oss!
Vem har en magisterexamen från Stanford?
Sluta prata om din examen!
Jag har en.
Visst, men jag har läst självhjälps- och affärsböcker.
Till exempel, Rich Dad Poor Dad, och The Monk Who Bought a Red Lamborghini.
Låt oss byta ämne.
Investerarmötet.
Jag vet att ni är uppspelta. Det är jag också.
Jag vet vad jag ska ha på mig. En skjorta jag köpte på loppis.
Jag går ensam.
Du skulle ju ta med oss.
Det är överväldigande om vi alla går.
Ta inte illa upp,
men det funkade inte sist du gick dit ensam.
Jag lärde mig förhandlingskonst på mitt masterprogram.
Och från min pappa. Jag är en affärsman.
En entreprenör.
Nej, tack.
Jag jobbar.
San Román-öl.
Vi hör av oss.
Jävlar...
Det här är inte vad vi söker.
Jag var inte problemet. Problemet var ölets smak.
Därför jag har skapat två nya smaker inför mötet.
Vi har rosmarin, citrus och mynta, samt tranbär och blåmögelost.
- Godisölet då? - Det är det bästa.
Ja, det har en perfekt balans.
Smakar som godiset i botten av glaset.
Ja, det blev jättebra.
Ni har rätt. Jag tar inte med det.
Tro mig, jag är i mitt esse.
Det är därför jag är produktchef.
Och personalchef.
Så jag måste lämna in klagomål om dig till dig?
Exakt. Ser ni? Jag är i mitt esse. Dessutom
kom jag nyss på ett nytt tal.
Det kommer att bli jättebra.
San Román är inget vanlig öl.
Det är hantverksöl
bryggt med smaker som är både subtila och intensiva.
Det är öl för den kräsna konsumenten som inte är rädd för att tänja på gränser.
Öl för dem som bryter mot reglerna.
San Román-öl.
- Hantverksöl? - Ja.
- Allvarligt? - Nej.
Alla gör hantverksöl.
- Vi har hört tre pitchar den här veckan. - Min mamma har ett eget märke.
Min pojkvän har två.
Byter när han blir uttråkad.
De är inte som San Román-öl.
Hur är din annorlunda?
Ni kommer att förstå.
Ett var, givetvis.
Försiktigt, det är mahogny.
Ni kan be om påtår.
- Vad är det för smak? - Ost.
Exakt! Blåmögelost.
Den perfekta ölen till en stor köttbit
tillsammans med en päronsallad.
Det är det äckligaste jag har smakat i mitt liv.
Hatar att säga det, men...
Det är en öl för nån som vill sluta med öl.
Vad glor du på?
Du står på tur!
Nej.
Tack.
- Lidia, låt oss diskutera din framtid här. - Okej.
Vi har utvärderat ditt arbete...
Det är orättvist av er att sparka mig!
Varför sparkar ni inte min chef? Det är jag som gör allt arbete.
Han tillbringar sin tid på affärsluncher som varar i timmar.
Efter det tar han en tupplur. Varför inte?
Han vaknar inte ens till möten.
Vi ska inte ge dig sparken.
Inte?
Men vi ska sparka din chef. Skriv ner det.
På grund av det jag sa?
Vi vet mycket väl att det är du som gör jobbet.
Vad är det om då?
Du är här för att vi vill erbjuda dig
tjänsten som regional vice finanschef.
Det borde du ha öppnat med!
Vi vill också att du öppnar vår nya filial i Monterrey.
Vi flyttar hela avdelningen dit.
Till Monterrey?
Vilken Monterrey?
I Nuevo León.
Nära Cerro de la Silla?
Finns det fler?
Vi vet att det finns kostnader,
men oroa dig inte, företaget täcker allt.
Du får löneförhöjning, tillsammans med bättre förmåner.
Jag måste diskutera det med min man.
Dröj inte för länge. Tackar du nej
måste vi ge det till Fernández.
Men Fernández tillbringar hela dagarna i badrummet.
Han vet inte vilken avdelning han jobbar på.
Sån är Fernández.
Jag ville bara nämna det.
Han är ägarens gudson.
Han är en bra kille.
Lite missförstådd.
Du har 24 timmar på dig att ge oss ett svar, Lidia.
Okej?
Okej.
Tjugofyra timmar.
Visst. Jag inser att det är en ganska stor förändring.
Monterrey ligger inte runt hörnet.
Men nittio minuter med flyg är inte så långt.
Spännande, va?
Du och jag, ensamma, som när vi bodde i USA.
Folk där tror att de är gringos för att de är nära McAllen.
Borta från våra familjer. Utan den pressen.
Är du inte frestad?
- Jag vill. - Älskling...
Älskling.
Jag måste bearbeta det här.
Fundera på det.
Ingen brådska, ingen press.
Förutom att de vill ha ett svar om 24 timmar.
Jag måste prata med Emilio och Sofía. De kan inte starta verksamheten ensamma.
- Okej. - Och med mina föräldrar.
Med min familj. De har det tufft nu. De behöver mig.
Prata med dem, men gör det snabbt, okej?
Förlåt.
Hörni...
Ser jag okej ut?
Du är jättesnygg.
Ska träffa Esmeralda.
Slipsen då?
Är den för mycket?
Nej, du är jättefin.
- Pappa! - Hej, min son!
Har ni inte pyntat?
Nämn det inte för mamma. Kom! Vi är här inne!
Jag har inte varit här sen mors dag.
- Det ser väldigt annorlunda ut. - Tomt, menar du?
Men det är trevligt att sitta på golvet.
Väldigt hippie.
Påminner mig om vår ungdom.
- Snälla, var inte löjlig! - Mamma!
Vi är här för att prata om begravningen, okej?
Ja.
Är dödsannonsen inskickad?
Ingen läser tidningar. Vem bryr sig?
Jag vill att alla ska veta att han dog.
- Och att de lämnar mig ifred. - Det är ditt fel också.
- Mamma! - Mamma!
Den är inskickad.
Tack för det här.
Det var Sofías idé. Det kommer att bli väldigt enkelt.
- Förvänta dig inte mycket. - Allt duger.
Min skitbror förtjänar det inte.
Mamma, får jag också säga...?
Nej, älskling.
Det får bara din... pappa göra.
Älskling, snälla.
Kalla mig inte "älskling".
- Inte inför barnen! - Hör på.
Det här är bra för alla, okej?
Vi får ett avslut och det hjälper oss att läka.
Är begravningen imorgon?
Ja.
Perfekt!
Vet ni vilken dag det är?
- Är det här för uppklätt? - Nej, det är perfekt.
Jag hade inget, så jag fick hyra den av Poke.
Öppen krage ser bättre ut.
Gillar du det?
Jag har bara varit på pappas begravning. Jag minns inte att folk klädde upp sig.
Jag tillät det inte. Din pappa hatade allt stelt.
Folk kom i shorts och flip-flops med svarta strumpor.
Inte riktigt.
- Och du grät inte. - Gjorde jag inte?
Hur minns du? Du var så liten.
Jag minns dagen jag föddes. En regnig torsdag.
Det har jag berättat.
Jag visste det redan.
Jaime!
Skynda er! Vi är sena!
Du har köpt "de dödas bröd".
De dödas bröd, det första för i år!
- Jaime... - Vad?
Vi har köpt det i affären sen augusti.
- Nej... - Jag skulle ha köpt
några med chokladkaniner inuti till dig.
Har du inte smakat de med choklad?
Nej!
Om man börjar äta det för tidigt blir det som vilket bröd som helst!
Och det ska inte ha kaniner, hasselnötter, choklad, ingenting!
Det ska bara vara bröd och socker.
Men det finns att köpa.
Bli inte arg. Ditt öga rycker.
Ingen har respekt för vad saker och ting betyder.
De finns med flingor också.
Så ät dina jävla flingor.
- Varför sa du så? Är du okej? - Han behöver veta.
Nej, jag är inte okej.
Jag hatar att folk inte respekterar Bezelao och Xonaxi Quecuya,
gudarna från zapotekernas undre värld.
Det gör mig arg!
Nu äter vi lite av de dödas bröd
- och sen går vi. - Jag kommer snart.
- Jag väntar på en sak jag beställde. - Vad?
Inget stort. Nåt för att uttrycka mina kondoleanser.
Du sa att det skulle vara enkelt.
Fanns inget bättre foto?
Det var det bästa jag hittade.
Han var inte så fotogenisk.
Nåväl, han ler åtminstone.
Är kroppen här?
Varför är du så uppspelt?
Det blir den första döda kroppen jag ser.
Den första av många, hoppas jag.
- Va? - Inget.
Lalo, gå och byt om är du snäll.
Du kan inte se ut så där på en begravning.
Men det är Halloween också!
Tvinga mig inte att välja mellan de två.
Du skulle ha klätt ut dig till vampyr.
- Det vore mer elegant. - Jag tänkte göra det. De är odödliga.
Men zombier är levande döda.
- Det passar bättre. - Jag antar det,
men det är opassande.
- Alla... - Kroppen!
Lalo!
Jaha,
det är ni.
Trevligt att se dig också, grabben.
Förlåt. Kom in.
Var är Jaime?
- Han kommer. - Jag har en sak till dig.
Sväng höger. Så ja.
Ja, rakt fram. Exakt.
Till vänster.
- Nej, till höger. - Där blir perfekt.
Är blommorna dina?
Fina, va?
Var fick du allt det här ifrån?
Mjölet till kakorna var billigt, för det hade passerat bäst före-datumet.
Jag plockade blommorna från min granne Rosauras trädgård,
och Poke lånade mig stolarna.
Han vill ha tillbaka dem kl. 08.00 imorgon,
för de ska användas på ett dop.
Jag är så stolt över dig.
Du håller på att bli en riktig entreprenör.
Men många uppskattar inte vad jag gör.
- Gör de inte? - Mellan oss två,
den här begravningen kommer inte att vara populär.
- Hur mår du? - Hur mår du, Jaime?
- Hej. - Hej.
Var ska jag ställa farbror?
- Är det den döde? - Ja.
- Vad...! - Hörru!
Lalo!
Förlåt! Jag känner mig lurad.
Titta!
Står den bra här?
Perfekt.
Tänd inte ljusen. Jag ska lämna tillbaka dem till butiken.
Som sagt, jag är stolt över dig!
Din fru börjar bli en riktig entreprenör.
Varför tog du med honom så där? Bearbetad! Jag ville ha ett riktigt lik.
Jävla unge.
Varför?
Jag hade så många idéer.
- Hur går det med terapin, Lalo? - De har inte råd.
Varför dekorerade du inte i år?
Jag var tvungen att sälja dekorationerna.
Förlåt.
Spelar ingen roll.
Jag kunde ha skaffat några.
Ja, juldekorationer skulle ha passat bra.
JULEN FÖRRA ÅRET (DAGEN DÅ FAMILJERNA TRÄFFADES)
Ingen fattar det skämtet, Lidia. Var tyst.
Slå mig inte.
Våra jular brukade vara fantastiska.
Och våra halloween var storslagna.
Bus eller godis?
Hej.
Bus eller godis?
- Va? - Bus eller godis?
Kom och hämta ert godis.
Godis! Mycket godis.
- Jag! - Mycket godis.
- Godis! - Jag!
Det finns mer! Kom här.
Förra året var bäst.
- Jag klädde ut mig till häxa. - Jag trodde att du var Irma Serrano.
För två år sen var jag Freddy Krueger.
Var hon inte Laura Bozzo?
Trodde hon var Alfredo Palacios.
Vi hade våra halloweentraditioner också.
Ungar!
- Mamma! - Mamma!
Älskling...
- Kan vi gå bus eller godis? - Nej.
- Om vi syr våra egna kläder? - Nej.
Jo!
- Nej. - Varför inte?
Vi behöver bara två lakan och en sax.
- Nej! - Varför inte?
Hur många gånger måste jag förklara att halloween
uppfanns av jänkar-imperialister,
och att i det här huset
stöder vi inte den typen av kulturell invasion.
Nu äter vi!
Varför inte?
- Glädjedödare. - Det är bedrägeri!
Förklara varför jag måste köpa godis till andra barn, så att ni kan
gå ut och möta nattens faror för att be främlingar om samma godis?
Jag kan lika gärna bara köpa godis till er.
- Ska du ge oss godis? - Nej.
Vi måste bekämpa karies...
Mamma.
Tänk om det kommer bus eller godis-barn?
Lalo, om nån kommer har du min tillåtelse
att hantera situationen hur du vill, älskling.
- Allvarligt? - Ja.
- Jag är på! - Jag följer med honom.
Vissa människor blir våldsamma
om man nekar dem socker.
- Hur mår du? - Bra.
- Jag tänkte bara. - På vad?
För ett år sen levde vår farbror.
Vi hade pengar, våra föräldrar var tillsammans.
Det här var vårt hus.
Det är det fortfarande, tills vi säljer det.
Men du har rätt, syrran.
Ibland händer det saker som vi inte kan kontrollera.
- Ja. - Vad skulle du säga om jag berättade
att Lidia och jag ska flytta till Monterrey?
Allvarligt?
Nu kör vi!
Adjö, Manuelito!
Jag vet att det är en tuff tid för familjen, för dig,
för företaget. Vi har inte lyckats få ihop pengarna.
Det kanske är ett tecken.
Vad tråkigt.
Saker och ting händer av en anledning.
Jag kan fortfarande jobba med er därifrån.
Först måste du komma igång och orientera dig,
äta grillad get, grilla lite kött.
- Du kommer att vara upptagen. - Inte jätte.
Det är inte nåt en vd för ett företag gör.
Du kan utse en ersättare.
- Ja. - För att nämna ett slumpmässigt namn...
- Jag kan göra det. - Du kan inte mena allvar.
Vadå?
Du gillar inte hur jag driver företaget.
Du låter inte oss göra nånting.
- Du fick välja flaskan. - Som du sen bytte ut.
Jag använde min kompetens.
- Din examen, jag vet. - Inte bara den, Sofía.
Vem har studerat Gates, Jobs och Slims biografier?
Vem såg The Wolf of Wall Street tio gånger på en vecka?
De sa att hennes tidiga arbete är bättre än hennes senaste grejer.
Allt som Shakira Isabel Mebarak Ripoll gör är perfekt!
Jag vill inte att du flyttar. Men om du gör det
är det dags för mig att anta utmaningen.
För ölets skull.
Förrädare!
Ursäkta mig, Francisco.
Spring inte.
Ta det lugnt.
Bus eller godis?
- Bus eller godis? - Nej, barn.
Halloween är inte ens en mexikansk tradition.
Gå hem med er
och kom tillbaka på De dödas dag för er calaverita.
Men du ska väl ge oss godis?
Nej, lille vän, vi har inget.
Men detta kommer att hjälpa er att bygga upp er tolerans mot frustration.
Stick härifrån. Iväg.
- Hejdå. - Hejdå.
Hejdå.
Traditioner glöms bort.
- Va? - Det gör de.
Dagens ungar växer upp utan magin
som hör till De dödas dag.
Nej, Jaime.
De dödas dag är väldigt populär. Den är med i filmer.
Det är en falsk Hollywood-version.
Inte som när jag var barn.
Du har en flashback, eller hur?
Ja, än sen?
Jag väntar.
Kom igen! I slow motion?
Jaime!
Vad?
Det här är precis som Coco,
fast tråkigare!
Coco hade åtminstone magiska alebrijes.
Lalo, vad har magiska alebrijes att göra med De dödas dag?
Mycket. Det är vad som sägs i filmen.
Har de en parad i Oaxa också?
Nej. Vilken parad?
Den vi har varje år.
Ja, Lalo, men den kommer från James Bond.
Det betyder att gringos gör De dödas dag mer populär.
Inte alls! Förstår du inte?
- Hur kan du tro det, Lalo? - Det är sant, Jaime.
Nej!
- Var det Jaime? - Vad är det som pågår?
Han kanske hörde att de har chamoy-döskallar i mataffären.
- Är det sant? - Nej.
Det här är så sorgligt.
Ska jag ringa Poke och be honom ta med killarna?
Nej, det går bra så här.
Pappas begravning var knökfull. Endast ståplatser.
Ja.
Alla älskade honom.
Till och med hans gamla dagisfröken kom.
Och mannen som hjälpte honom på skatteverket.
Jag vill ha nåt fantastiskt.
Jag ska vara klädd i en paljettkostym.
Min åsna Ramiro ska vara airbrushad på min kista.
Fyrverkerier, alla mina ex-flickvänner kommer att gråta.
Banda MS ska spela El Patrón medan min aska skickas ut i rymden.
- Nåt sånt. - Bra att du inte har planerat det.
Vad vill du? Vi har aldrig pratat om det.
Jag vill bli nedfryst, som Walt Disney.
- Jag menar allvar. - Jag också.
Jag vill bli nedfryst och sen tinas upp
när de har hittat ett botemedel mot det som dödade mig.
Om det inte sker, lämna mig i kylen för alltid.
Mamma.
Jag gillar inte att prata om sånt här.
Sånt händer.
Det är ett tecken på obearbetad smärta.
Det är vad Poke skulle säga.
Det är dags att avsluta det här. Ingen annan kommer.
- Nej! - Varför inte?
Vi kan vänta lite till.
Ja, pappa. Du borde säga några ord.
Varför jag?
- Han var ditt syskon, pappa. - Ja.
Du måste sakna honom.
Även om syskon kan önska att man försvann från jordens yta.
- Manuel. - Vem har syskon?
- Han pratar om mig. - Jag fattar fortfarande inte.
Jag vet inte vad jag ska säga, Sofi.
Tänk på ett fint minne du har av honom.
Jag vet!
När vi var barn sålde vi lemonad på vår gata.
Det gick riktigt bra för oss. Vi tjänade mycket pengar.
Jag ville köpa en jojo och några kulor för min andel.
Men...
Men vad?
Men Jorge behöll alla pengar.
För han hade skurit citronerna och lagt sockret i vattnet.
Vill någon annan dela en historia med oss?
Jag vill!
Han fick mig att skratta ibland.
På min födelsedag, till exempel.
Vi lekte en lek. Han hade pengar i en av sina händer.
Om jag gissade rätt på vilken fick jag pengarna,
men om jag hade fel fick jag ge honom pengar.
Hur kunde vi inte se det?
Jag skickar iväg barnen.
Hej.
Jag gillar din utklädnad, men vi har inget godis.
Är du inte för gammal för bus eller godis?
Är det här Jorge San Románs begravning?
- Ja. - Flytta på dig.
Trodde inte att du skulle komma, Humberto.
Jag ville se att han var död.
Det sägs att han fejkade det för att behålla pengarna.
Jag älskar konspirationsteorier.
Farbror Jorge bor förmodligen på samma ö
som Michael Jackson, Elvis Presley och Juan Gabriel.
- Det här är hans aska. - Är du säker?
Det kanske bara är damm.
Det har jag inte tänkt på.
Ge mig en Tupperware så ska jag testa den på ett labb.
Han fick ingen. Jag kanske aldrig skulle få tillbaka den.
Varsågoda. Allt är jättegott.
Chatita! Tack för att du kom.
Vi kunde inte tro att den jäveln är död.
Tror du att jag är en idiot?
Är du den där spådamen?
- Ja, det är jag. - Du skulle ha varnat mig!
Vet du om Martha kommer?
Martha...
- Hej. - Hej.
Får jag prata med dig?
Visste du att hon skulle avbryta oss? Eller är du förvånad?
Lyssna inte på honom. Kom här!
Kom här, Francisco.
Ingen av dessa människor är här för att säga farväl till din bror.
De smutskastar honom.
- Än sen? - Det är respektlöst mot den avlidne.
Jag har själv pratat illa om honom några gånger,
men bara med vänner.
De avreagerar sig. Låt dem göra det.
Jag hade ansträngt mig mer med kakorna om jag visste att Chatita skulle komma.
Jorge!
Vem är hon?
Varför?
Martha!
Vem?
Jag har dåliga nyheter, de blir jobbiga att höra.
Är Ramiro okej?
Säg som det är! Nej...
Nej, jag vill nog inte veta.
Herregud! Ramiro!
Han var så ung! Så full av liv!
- Gud, ta mig istället! - Nej, kompis.
Nej, Emilio, du vet hur jag känner för åsnor.
- Ramiro mår bra. - Du skrämde mig.
Varför sa du så?
Jag sa ingenting.
Jag ska flytta till Monterrey.
- Ja, Lidia har berättat. - Nej.
Jag måste sluta på företaget.
Allvarligt?
Vad tråkigt!
Du kan väl låtsas åtminstone.
Jag svär att jag är ledsen över det.
Kan jag bli personalchef?
Va?
Om du slutar blir det många lediga tjänster.
Jag lämnar ett stort hål i företaget.
- Ni behöver mig. - Du finns i våra hjärtan.
Men vi tar oss igenom det. Det lovar jag.
Tack för allt! Lycka till!
Mamma, jag ska bli personalchef!
Så trevligt.
Vad gör du?
Esmeralda bad mig att hämta vin.
Titta på hennes ugn. Den är fantastisk.
Den ser grym ut.
Nästan som rymdteknik.
Man trycker bara på siffrorna. Man behöver inte räkna ut nånting.
När jag blir miljonär ska jag ge dig en,
men vi vet båda att du inte kommer ta emot den.
Min ugn och jag har en lång historia.
Nej, den blir inte varm.
Då ska vi se.
Ge den en chans.
- Att stressa hjälper inte. - Jag trodde att den var lagad.
Det är den. Den funkar fint.
Nej, kakorna är fortfarande råa.
De är råa just nu, men ha lite tillit.
Nej. "Ha tillit." Det är vad du sa om kylskåpet, duschen och bilen.
- Vad är det? - Hur kan du fråga det?
I den här takten kommer jag att ha mest tillit i kvarteret.
Jag kikar på den när jag är tillbaka.
Du...
Varför kan jag inte bara ringa en rörmokare?
Rosa, jag är förnärmad.
Om vi ringer en rörmokare
blir det ingen strand. Vi lovade barnen.
- De är så små, de minns inte. - Jag lovade dem.
Jag åker och köper ett nytt rör
- och fixar det ikväll. - Bli inte för sen.
Sakna mig inte för mycket.
Han kom aldrig tillbaka med röret.
Det har du aldrig sagt.
Nej.
Därför vill du inte ha en ny ugn.
Det skulle innebära att ta farväl av pappa för alltid.
Emilio, sluta prata dumheter.
Det är inte nonsens.
Jag är känslomässigt intelligent.
Det är inte därför. Vi måste spara pengar.
Det är därför du inte lagar saker i huset.
Det är därför Jaime inte får laga nåt. Om han köper ett rör
kanske han försvinner.
Det är därför du inte gifter dig med Jaime!
Sluta lyssna på Martha Debayle, det förvirrar dig.
Hon gör mig bättre.
Hon gör mig till en bättre människa.
Jag undrar det...
Ursäkta mig. Trevligt att träffas.
- Har du berättat för din familj? - Jag jobbar på det.
Ingen press eller så, okej?
Men jag måste ge dem ett svar. Idag.
Ja, älskling. Jag vet.
Bara en vänlig påminnelse.
Bara så du vet, det är allt.
Vi går till ditt gamla rum.
Bara så där?
Bara så där.
Vi måste fira livet.
Det blir lite obekvämt. Det finns ingen säng.
Jag behöver ingen säng.
Kom nu.
Bus eller godis?
Döskallar. Så typiskt.
Men åtminstone mexikanskt.
Vet ni vem Posada var?
Skynda dig med godiset.
Ni får ingenting.
- Vi har ingenting, barn. - Vi vill ha godis!
- Nej!
Vad är det?
Jaime, de där ungarna är hemska!
- Känner du dem? - Ja.
De målade grannens chihuahua rosa
och brände ner fru Ochoas träd.
Vandaler.
Jag har lärt dem allt de kan.
Om de är dina vänner, prata med dem.
Nej, Jaime!
Det är för sent.
De kommer att ge sig på huset!
Det skulle jag göra.
Vi har bara ett alternativ.
Att försvara det.
- Då sätter vi igång. - Nu kör vi.
Hej.
Kände du den avlidne?
Ja.
Hur kände du honom?
Vi var vänner.
- Jaha. - Vänner med förmåner.
Jag saknar dig så mycket! Varför lämnade du mig? Varför?
Vad har flugit i dig?
Det har byggts upp.
Jag har aldrig sett dig så här glad.
Med tanke på
min döda farbror på nedervåningen.
Det känns bara som att saker och ting börjar bli bättre för oss.
Så illa ställt är det inte.
Nej, självklart inte, men...
Det ska bli skönt att slippa springa på din far i badrummet på morgonen.
Älskling, du vet...
- Jag är inte säker på flytten än. - Nej, just det.
Det är lugnt.
Ingen press.
Ingen press, men jag kan hoppas, eller hur?
Hinner vi med en vända till?
Jorge var en underbar man.
Underbar i ordets alla bemärkelser.
- Jaså? - Tack.
Vet du nåt om...
Han var så generös, snäll...
Han var så fördomsfri i sovrummet, alltid villig att prova nya saker.
Vi behöver inga detaljer. Tack.
Det kanske är fel Jorge?
Det här är Jorge San Román.
Självklart pratar jag om Jorge San Román.
Min vilda lilla tiger, jag kommer att sakna dig så mycket.
Det ligger i släkten.
Vi är tigrar.
Du känns mer som en nakenhund för mig.
Nämnde han nånsin...
Vet du hur han dog?
Naturligtvis. Jag var med honom under hans sista dagar.
Det var verkligen konstigt.
Jättekonstigt, för vi åt kalkon på en yacht
och plötsligt satte han ett ben i halsen.
God jul, skitstövel.
Hoppas att du kvävs av ett kalkonben.
Men det var inte så han dog.
Han började hosta och hosta,
och sen snubblade han och föll av yachten ner i havet.
Det var då...
Det var då hajen tog honom.
Hoppas att en haj tar honom.
Har jag dödat Jorge?
- Nej. - Självklart inte.
Jorge dödades av en haj. Jag var där.
Det är fint här. Ditt kök är jättefint.
Rosita säger att ni har svårt att sälja det.
Ja.
Tja, det är delvis mitt fel.
Men det är också köparnas fel att de är så lättlurade.
Jag sa att det finns en demonclown i rören.
Bra jobbat.
En man försvarar alltid sitt revir.
Jag trodde att du skulle bli arg.
Och om jag vore du
skulle jag överväga lägenheten.
Fler människor, fler platser att utforska.
Fler chanser att orsaka problem.
Fortsätt framåt. Inget godis här.
Hur då?
Några ungar rakade alla katter i min byggnad.
Amatörer.
Och råttorna!
Om de är många tar de över parkeringen.
Råttor?
Tänk vad jag skulle kunna göra med tränade råttor!
Du skulle kunna ta över nya revir.
Fortsätt framåt. Inget godis här.
Francisco, vad är det med dig?
Jag dödade Jorge.
Nej, det gjorde du inte.
Jag skickade ut det i universum,
och det beviljades.
Jag manifesterade det.
Att manifestera något funkar inte.
Om det gick, hade jag sålt minst en gördel.
Mina superkrafter kan inte styras.
Du har inga superkrafter.
Jo, det har jag.
Förförelsens kraft. Kraften att föra samman människor.
Kraften att rapa alfabetet.
Nej!
Med stor makt kommer stort ansvar.
Och nu är Jorge död.
- Men Francisco... - Mamma.
- Ja? - Får jag prata med dig?
Jag kommer snart.
Mamma, lyssna...
Håll det kort. Din far är på gränsen till ett nervsammanbrott.
- Vad är det med pappa? - Ingenting. Vad är det?
Det här blir jobbigt för dig.
Lidia vill att vi flyttar till Monterrey.
- Vad trevligt! - Va?
Det vore härligt att bo i Monterrey. De har fantastiska solnedgångar.
Jag har bott i Monterrey.
Det är vackert. De hade kött, de hade grillad get och vatten.
Nej, mamma!
Jag kan inte flytta.
Varför? Du skulle älska bergen.
Jag kan inte lämna er.
- Vilka? - Alla er.
Vi klarar oss. Allt är under kontroll. Jag har mitt jobb.
- Och ärligt talat... - Nej, lyssna, mamma.
Det går inte så bra för vår familj.
Allt med farbror Jorge, familjen behöver mig.
Manuel, vi klarar oss. På riktigt.
Dina syskon och jag är ett team. Lalo lagar mat.
Sofí sköter tvätten.
Flytta till Monterrey, älskling.
Lev ditt liv.
Jag kan ge några restaurangtips i San Pedro.
Flytta.
Minns du när pappa dog?
Lite grann. Jag var jätteliten.
Minns du om mamma grät?
Nej. Mamma gråter inte. Hon vill nog spara på vatten.
Jag tror inte hon har kommit över pappa.
Det är därför hon inte köper en ny ugn eller bil.
- Visste du? Varför sa du inget? - Jag trodde att du visste.
Jag har en teori.
Att hon inte gifter sig med Jaime på grund av pappa?
Allvarligt, Lidia?
Jag vill veta om det kommer att bli bättre.
Det är en knepig fråga.
Det är hemskt, eller hur?
Nämnde min bror...
...nånsin mig?
Hela tiden.
Han sa alltid hur mycket han älskade dig,
hur mycket han beundrade dig.
Jag köper det inte.
Tro mig, för det är sant.
Och han sa att du har en underbar familj.
Och han berättade om pengarna.
- Han mådde jättedåligt. - Känner du till pengarna?
Ja. Han berättade om det några dagar innan han dog.
Men han tänkte ge tillbaka allt.
Verkligen?
Han investerade pengarna i villor i Turks- och Caicosöarna.
På stranden. De var fina, jag såg några bilder.
Han ville sälja villorna
för att få tillbaka pengarna och betala tillbaka allt till er.
Han kände sig hemsk, för han ville vara en del av familjen igen.
Men han fick aldrig chansen att sälja dem.
Eller?
Jag menar, jag är inte intresserad av materiella saker.
Jag är bara nyfiken.
Tyvärr blev stackaren uppäten av en haj.
Men jag vet ett sätt att få tillbaka pengarna.
Alltihop.
Nähä... De kom inte tillbaka.
Ska vi gå in igen?
Synd. De har glömt allt jag lärde dem.
De hade inga idéer utan dig.
- Skynda, Jaime! Rädda dig själv! - Ta skydd!
Ta skydd!
Nu kör vi!
Jag vill bli som du när jag blir stor.
Jag får höra det ofta.
Esmeralda! Vi är räddade!
Vad pågår?
Jag kan få tillbaka pengarna.
- Hur? - Martha!
- Jorges vän. - Har hon dem?
Hon kan få fram dem.
Vi lyckades.
Francisco!
Ta inte ut nåt i förskott.
Mamma!
- Vad har hänt? - Inget.
- Jag är redo att sälja huset nu. - Vad menar du, du är redo?
Jag ska sluta låtsas att jag är besatt av en demon.
Sanningen är att jag hör röster ibland.
I mitt huvud.
Belsebub, är det du?
Kul att höra.
Gå och tvätta dig.
Okej, mamma.
- Pappa. - Vad har hänt med dig?
Vi försvarade vårt revir från jänkar-imperialismen.
De förstör våra traditioner.
Calaverita-verserna, till exempel.
Rosa kommer med ursäkter mest Döden är ingen inbjuden gäst
För hon kan kyssa Jaime Men inte säga ja inför en präst
Okej.
Tror du jag kan duscha här?
Inget fel på vår dusch, men nu när vi ändå är här...
Var inte löjlig. Tvätta dig i handfatet.
Om Lidia och jag flyttar till Monterrey,
måste du hitta ett eget ställe att bo.
Ensam.
Det är ändå dags för mig att flytta ut.
Nej. Du går igenom en tuff tid. Du behöver mig.
Nej.
Det är ingen tuff tid.
Det är en fantastisk tid!
Njut av Monterrey.
- Vad händer? - Oj.
Jaime tvättar sig i handfatet,
eftersom det är bättre än vår dusch.
Han har rätt.
- Vad fin du är. - Tack.
- Hur går Monterrey-planerna? - Bra.
Jag väntar bara på att Manuel ska prata klart med sin familj om det.
Jag är så stolt över dig, Lidia.
Jag har
vetat att du skulle bli nåt stort ända sen du var liten.
Det enda jag sörjer är
att din far inte är här för att se dig.
- Vad är det som pågår? - Vad?
Du pratar inte mycket om pappa.
- Jag pratar alltid om honom. - Nej, det gör du inte.
Tja, det är bara det...
Begravningen har nog fått mig att tänka på honom.
Vad bra.
Det är bra att du pratar om honom.
- Du är precis som din bror. - Min bror?
Varför? Hur menar du?
Alla säger att jag inte lagar ugnen för att jag inte vill glömma er pappa.
Ingen förstår varför jag inte gifter mig med Jaime.
Du förstår väl varför?
Nej, mamma, ingen förstår.
Ser du hur du är?
Vart ska du?
Vart ska vi?
- Nå? - Lalo! Jag måste fråga Lalo.
Lalo, Manuel? Kom igen. Han bryr sig inte.
Han dyrkar mig som storebror. Det blir tufft.
Blir du ledsen om vi flyttar till Monterrey?
- Nej, det är bättre för mig. - Stackars unge är i chock.
Njut av Monterrey.
Gå och lägg dig, grabben. Tyst.
Jag vill säga nåt.
Snälla, kom närmare.
Du måste bestämma dig snart.
Jag vet. Efter det här, jag lovar.
Det är svårt för mig
att prata om Jorge.
Jag älskade honom,
trots att han var en jävel.
Jag saknar honom.
Vi växte upp tillsammans.
Vi gick igenom mycket tillsammans.
Han var den enda jag kunde prata med
om min familj,
om mina föräldrar.
Men han är borta nu.
Stackars pappa. Han går riktigt djupt.
Och när...
Jag beskyllde honom för bedrägeriet.
För det som hände er alla.
Men det var faktiskt mitt fel.
Han talar metaforiskt.
Det är fortfarande Jorges fel.
Om jag hade vetat vad han höll på med,
om jag hade varit smartare
hade inget hänt våra pengar.
Men han är död nu.
Jag dödade honom.
Va?
Nej!
Återigen, han talar metaforiskt.
Francisco, du har sagt tillräckligt.
- Jag är nästan klar. - Okej.
Vad jag vill säga är att innan Jorge dog
höll han sitt ord.
Han fick tillbaka allas pengar.
Martha ska förklara.
Martha var Jorges vän.
Älskare. Vi var älskare.
Vi måste prata om det här innan det går längre, Francisco!
- Berätta för dem. - Trevligt att träffas. Jag heter Martha.
Jag berättade precis för Francisco
att jag bara behöver 500 000 pesos
för att påbörja de juridiska procedurerna i Turks- och Caicosöarna.
Vad har Turks- och Caicosöarna med nåt att göra?
Det är där villorna ligger.
Om Martha kan få tillbaka dem och sälja dem,
kan hon ge tillbaka allas pengar.
Inte sant?
Jag kan definitivt få tillbaka dem. Det är enkelt. Hör på.
Var och en av er ger mig minst 500 000 pesos
så att jag kan börja göra allt detta...
Men jag kommer att få tillbaka en massa pengar!
Nytt bedrägeri!
Det är ett bedrägeri.
Jag känner mig kränkt av era kommentarer.
Du ber alla dessa människor att ge den här damen 500 000 pesos
för att eventuellt få tillbaka sina pengar.
Och?
Idiot!
Tänk igenom detta noga.
Skit också.
Skit också. Jag går alltid på det.
Men du insåg vad som hände i tid.
Du gör framsteg.
Vad kommer att hända med pengarna?
Vi får inte tillbaka dem.
Det visste vi redan, eller hur?
Ni fick upp hoppet, och hopp är en bra sak.
Mamma!
Hallå! Vart är du på väg med den där?
Askan tillhör vår familj.
Jorge ville inte tillhöra den här vidriga familjen.
Vad menar du med det? Så klart han ville. Askan hör hemma här.
Du ska ingenstans.
Vem ska hindra mig?
Jag ska. Vad sägs om det?
Du måste skämta.
Låt oss se vad du går för!
- Kom igen! - Esmeralda!
Låt henne ta den. Hon förtjänar den. De två är av samma sort.
- Nej! - Det är sant.
Mina damer, detta är en begravning!
Håll käften!
På henne!
Jag har farbror Jorge i ögonen!
Jag åt till och med lite av den!
Det var inte så gott, men jag åt en död person!
Jag kommer inte att sakna detta när vi flyttar.
- Nej, Lidia, vänta. - Visst.
Du behöver fråga dina vänner och grannar?
Din barndoms församlingspräst?
Behövs inte. Jag vet vad de skulle säga.
Alla är glada över flytten.
Kom igen, Manuel. Är du inte glad, älskling?
Jo.
Men jag trodde att jag betydde nåt. Att de behövde mig. Det gör de inte.
Emilio och Sofía har det bättre utan mig.
Det verkar som att mamma har allt i ordning.
- Jag vet inte vad det är med pappa. - Hör på.
Jag behöver dig.
Du skulle kunna flytta utan mig och klara dig.
- Vill du att jag åker utan dig? - Skulle du åka utan mig?
- Vill du stanna? - Jag har anledningar att stanna.
- Ska jag be dig stanna? - Borde jag stanna?
- Ska jag stanna för din skull? - Ska jag insistera?
En jävligt ömtålig generation.
Nej, vänta. Kom här.
Vänta.
Jag vill att du följer med mig för att jag behöver dig.
Jag vill inte vara där ensam utan dig.
Du har rätt.
Farbror Jorge var stor!
Tack så mycket för att ni kom.
Ursäkta röran. Jag ber om ursäkt.
Det var underbart. Dina kakor var en succé.
Chata är ganska bipolär.
Du borde jobba med att planera fester.
Du är riktigt bra på det.
Kör hårt, gumman.
Det är ingen dum idé.
Tack för att du kom, älskling.
Jag är så ledsen. Jag ber om ursäkt.
Ledsen att det blev så rörigt.
- Vill du ha hjälp att städa upp? - Nej, det är bra.
Du vet att jag gillar det. Det hjälper mig att fokusera.
Tack för hjälpen.
Vi är fortfarande en familj, Francisco.
Jag hjälper till så mycket jag kan.
Jag borde ha berättat det från början.
Spådamen sa att allt händer av en anledning.
Hejdå.
Jag tror att hon lurar oss också.
Men jag ser allt.
Du borde ha berättat om pengarna.
Lägg av!
Det är inte så farligt att bli lurad.
Du litar alltid på folk.
Du tror att alla har goda avsikter.
Det är inte så illa.
In med dig!
Rör mig inte!
In med dig, damen. Vi vill inte ha dig här.
Jag fattar inte att Jorge sa att ni var en underbar familj.
Ni är ett gäng galningar.
- Vildar! - Tack, faster!
Jag är inte din faster.
- Stick härifrån! - Hejdå!
Hit med kardan.
Förlåt att jag är så sen. Först, tack för erbjudandet.
Jag ringer för att tacka ja.
Det är hemskt.
Jag vet inte hur Manuel tänker.
Jag börjar fatta tycke för det.
Tänk på allt vi kan göra nu.
Kan jag bli personalchef?
Du kan göra vilket jobb du vill.
Inredningsminister.
Du kan bli inredningsminister för vårt bryggeriföretag.
Jag ser fram emot att berätta det för mamma, Poke och Ramiro.
För godis-ölet, som faktiskt är gott.
Ja, för tusan.
Nej, jag kan inte. Det här är vidrigt.
Nej! Varför häller du ut det?
Vem satte på kranen?
- Du skrämde mig. - Gör mig en tjänst.
Jag vill ha ett altare.
Kan du stänga av kranen? Det bränns.
DE DÖDAS DAG
Det är som det är.
Jag hade inte så mycket grejer och jag var trött,
så jag gjorde nåt enkelt.
Som i min hemstad.
Vad tycks?
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Inte ens det på torget är så här fint.
Jag tillägnade det José Luis.
Jag har lagat hans favoritmat. Jag hoppas att han gillar det.
Hur vet du vad hans favoritmat var?
Du pratar nästan aldrig om honom, men ibland nämner du saker.
Han föredrog sina smörgåsar utan kanter.
- Ja. - Han åt aldrig quesadillas
utan avokado.
Han gillade nudlar.
Men jag misstänker att han lagade maten.
Ja.
Alltid.
Tack, Jaime, för att du gjorde allt detta för mig.
Det var så lite så, Rosita.
Jag skulle göra vad som helst för dig.
Det tog dig lång tid att komma tillbaka, älskling.
Tack för att jag fick ta med det.
Det är för våra kära bortgångna.
Jag ville ta med hans favorit, kyckling med mole-sås.
Men jag kan inte laga det, så jag köpte det.
Nej! Om du vill kan jag laga det lite snabbt.
- Kyckling med mole. - Vi tar hand om det här.
Receptet står på flaskan.
Jaime!
Hur mår du?
Det blev precis som i Coco.
- Vad är det med dig, grabben? - Vadå?
På riktigt, titta.
- Allvarligt talat, titta. - Wow, Jaime, du är jättebra på detta.
- Eller hur? - Du är för snäll.
Har du funderat på att jobba med det här?
Det borde du göra.
Ja.
Jag öppnar.
Grabben!
Kan jag få min calaverita, tack?
- Vi har inget godis, tack för att ni kom. - Vad är det?
- Kan jag få min calaverita? - Visst.
- Mina är slut. - Vi vill inte ha problem.
Då ska vi se.
Tack så mycket. Hej då.
Jag har mycket pengar.
Jag då?
Minns ni mig? Manuel San Román.
Det här är calaveritas.
Han med blåmögelostölet som passar med sallad.
Ölet som du sa att inte ens din pappa som har "problem" skulle dricka.
Ja, vi har tänkt på saken.
- Vi tror att det kan fungera. - Idén vi hade.
En öl för folk som vill sluta dricka.
En öl för de som vill dricka
- mindre öl! - mindre öl!
Jag älskar det. Vi kör på det. Så länge ni investerar i San Román-öl,
behöver jag inte flytta till Monterrey. Tack.
Tack!
Du sa att vi skulle flytta.
Jag har redan tackat ja.
Jag vet, men det här är en stor chans för mig.
- För mig också, Manuel. - Ja, men
- du får fler chanser, eller hur? - Nej.
- Inte som den här. - Du kommer att göra samma sak
men på ett annat ställe.
Det är inte samma sak.
Jag startar ett företag.
- Du har nyss börjat. - Det är mitt livsverk.
Är din dröm att göra öl? Kardemummaöl?
Förolämpa inte min öl.
Folk dricker i Monterrey. De dricker mycket öl.
- För att det är så varmt. - Ja, det är över 38 grader...
Följ med mig.
Jag kan inte.
Företaget behöver mig.
Vad innebär det?
Rosa vill att ni kommer in.
- Jag sa till dem. - Tack.
Kom här, grabben.
Då så.
Först och främst, tack för att ni kom.
Jag vet att inbjudan förmodligen överraskade er
eftersom jag aldrig firar högtider, men...
Men idag beslutade jag att
vi alla behöver tid att minnas de som inte längre är med oss.
Jag vet att de flesta av er inte kände José Luis,
men ni känner till min dusch och min ugn.
Och min bil.
Det är ungefär som att känna José Luis.
Idag beslutade jag
att det är dags att släppa taget.
Och att börja fixa saker i huset.
Jag vill att Jaime ska kunna ta en skön dusch
närhelst han vill.
Jag vill att ugnen ska vara redo
för oss att fira jul tillsammans.
Den här gången lagar jag maten.
- Mamma! - Det var bara en idé.
Jag behöver inget av det för att vara lycklig.
Men jag vill att min make ska trivas i sitt eget hus.
- Vad sa du? - Vi ska gifta oss.
Mamma, du måste fråga honom först.
Ja, mamma, utmana inte ödet.
Framför altaret? Är inte det konstigt?
Det är nu eller aldrig.
Nej, det blir bra.
Fort, Jaime är på väg att svimma.
- Rosita. - Jaime...
Vill du gifta dig med mig?
Säg nej, Jaime.
Du kan få bättre!
Lalo!
- Vad, Sofía? - Låt dem vara.
Titta.
Jag är så nervös.
Jag bär alltid runt på den,
utifall att.
Vad är det?
- Tycker du inte om den? - Jo, väldigt mycket.
Titta!
Betyder det "ja"?
Ja.
- Jag kan inte. - Jag ska gifta mig!
Jag kan inte blåsa upp den.
Nej, Francisco. Nej.
Du höll tyst om det.
Jag sa inget.
Han ville göra så mot dig, Rosita.
Ni har fått en styvfar.
Åh, mamma.
Jag vet inte vad som händer på ett bröllop.
Det slutar alltid med att jag sover på några stolar.
Hoppas att mamma och min styvfar låter mig göra tackgåvorna.
Eller, som jag ska kalla honom, pappa Jaime.
Jag har alltid föreställt mig nåt enkelt.
Gå till domstolen...
Jag menar tingshuset, och skriva på ett papper.
Och sen äta hamburgare.
Jag vill ha nåt enkelt i min hemstad.
Med biskopen, stadens mayordomo, lite mole och mezcal.
Och min närmaste familj, max 300 personer.
Äktenskapet är en institution i förfall.
Den binder och förslavar mänskliga relationer på det allra mörkaste sättet.
Sofía, snälla, det räcker.
Det räcker, Sofía.
Innan vi pratar mer om bröllopet,
borde vi prata om när våra familjer träffades.
Detta räddar dig inte från att berätta om du följer med till Monterrey.
Okej, älskling.
Undertexter: Sanna Greneby
Kreativ ledare