Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kako se nositi s vrtoglavicom…
kad izađeš na teren
pun emocija, ali i straha?
Iščekivanje pobjede
i strah od poraza.
Jedinstven, neusporediv, veličanstven!
Prijatelji, sad će René…
I u Kolumbiji imamo nogomet.
I to nam je bila velika motivacija.
René je bio revolucionaran.
Kako je igrao na ulici,
tako je igrao na terenu.
Za mene je on golman budućnosti, nesumnjivo.
Niste mu mogli reći da ne odlazi s gola ili ne puca slobodnjake.
Zabio je sedam slobodnjaka.
Dao je 49 golova i bio je najbolji strijelac na svijetu.
To je vrlo lijep nogomet.
Jedan je od onih koji je imao Božji dodir,
poput Diega Maradone, Peléa i Messija.
Bio nam je ikona. René nam je bio sve.
Golman rijetko može privući ljude na stadion.
René je bio zabavljač. Svi su ga željeli gledati.
Volimo te!
Volimo te, Higuita!
„Pogledajte se. Promijenit ćemo povijest kolumbijskog nogometa.”
Higuita, koji su ti bili najbolji i najgori trenuci?
Teško pitanje.
Teško je jer su nogomet i utakmice poput života,
kad imate dobre i loše trenutke.
Svi traže ljude poput nas, pogotovo moćni ljudi.
Na svakoj zabavi,
kad god je bilo nediscipline, mogli ste naći Renéa Higuitu.
Kao Renéova supruga
morala sam se boriti s mnogo čudovišta.
Pri izlasku iz La Catedrala,
novinar me upitao jesam li prijatelj Pabla Escobara.
Rekao sam da jesam.
Svi griješimo,
ali samo smioni to priznaju.
Policija ga je poslala u Bogotu.
Dame i gospodo,
dajte veliki aplauz za Renéa Higuitu!
Jako nam nedostaje na ovom događaju.
Higuita!
Sudac pušta igru. Idemo, Mendoza!
Korner, René Higuita brani, prvi golman reprezentacije.
René na centru.
René zabija s Pachom.
Kolumbijci su ponosni
na ovu generaciju sportaša.
René brani. Šalje loptu dalje.
Okreće se i opet je prima.
René ispucava!
Možemo se smijati,
ali riskantno je to što je Higuita danas učinio.
Što se sporta tiče, 100 % sam nevin.
Pokazat ću vam neke slike.
Ima ih mnogo.
Slike iz Real Valladolida
s Franciscom Maturanom. Sa Svjetskog prvenstva u Italiji 1990.
Slika mene sa suigračem
u toj momčadi iz '85., Eduardom Niñom.
Evo slike s papom Ivanom Pavlom.
Imam ih nekoliko, a ipak ne mogu reći da je René Higuita svetac.
Niti me itko tražio da molim za njih
jer sam se slikao s Ivanom Pavlom II.
Ali među najdražima,
ili čak i najdraža, jest ova slika Atlético Nacionala.
18. LIPNJA 1990. - MILAN, ITALIJA
Sjećam se da sam dao najviše golova.
Bila je prva utakmica i golman nije došao. Dali su meni da branim.
Bio sam dobar i osvojili smo naslov.
Pa sam postao poznat kao golman.
U sportskoj zemlji poput naše
gdje nogomet smatraju kraljevskim sportom,
nogometne zvijezde uvijek dižu prašinu.
Zato je danas s nama René Higuita
koji je međunarodno poznat
kao jedan od najspektakularnijih golmana.
-Mislili ste da će biti tako sjajan? -Oduvijek je sjajan.
Nikad nisam imao problema jer je Higuita najbolji na svijetu.
Njegova nonšalantnost prema konvencionalnoj igri
tajna je njegova uspjeha.
Idem naprijed, prema šesnaestercu.
Tako se osjećam.
Nogomet je meni takav.
Da to nisam radio,
kao da nisam na terenu.
I to je postao sustav.
Prvo sam ga vidio u Nacionalu.
Bio je ispred svoga vremena.
Kako je igrao, sjekao igru, driblao.
Naravno da je mnogo riskirao, ali je i sjajno branio.
Ljudi katkad ne shvaćaju da je bio dodatni branič.
On bi prekidao akcije koje bi završile golom.
Ide do Renéa.
Spušta loptu…
René je često započinjao napad.
Napadači ne započinju napad.
Golman ga započinje.
Pamte ga
zbog svega što je radio drukčije od ostalih golmana.
Higuita je bio Higuita.
Niste mu mogli reći: „Ne izlazi s gola. Ne pucaj slobodnjake.”
On je paradoksalni golman koji zabija.
Osim što brani, on i zabija.
Zabio je 49 golova,
te je najbolji strijelac na svijetu.
Higuita!
To je umjetnost.
Imao je sposobnost da bude fenomenalan golman.
Odisao je sigurnošću u svemu, svugdje.
Uvijek je bio optimist.
Nikad nisam čuo da je negativan.
Bio je mentalno jak. Ostavljao je dojam mentalno jake osobe.
Bio je autentičan, spontan.
Ljudi su mislili da je bahat
zbog takve igre. No nije bio takav.
Govorili bi da je lud.
Da, lud je.
BIVŠI NOGOMETAŠ
Luđak je, ali dobar luđak.
Bio je „El Loco”, Luđak.
Svi su počeli pričati o Renéu Higuiti. Pa sam počeo igrati više na terenu.
U Meksiku sam poznat kao napadač-golman.
René je bio primjer na međunarodnoj razini.
I to je postajalo sve revolucionarnije.
Rekao sam da ne griješim.
Kad bismo stigli na aerodrom,
kao da su dočekivali rock zvijezdu
ili holivudskog glumca.
Bilo je impresivno.
Nismo shvaćali zašto ne možemo s njim u kino,
u šoping centar, lunapark.
Golman u pravilu ne privlači ljude na stadion,
ali Higuita jest.
Od cijele momčadi
ili od reprezentacije,
on je bio najpoznatiji,
po vodstvu
i po dobroti i karizmi koju je imao prema grupi.
Higuita, zar ne?
Higuita, Leonel, Perea, Alexis.
Svi smo dio tima.
Ne radi se samo o jednom igraču.
Mi smo kostur reprezentacije,
mi iz Atlético Nacionala.
Imali smo 10 ili 12 igrača.
Kao i tehničko osoblje, oružare i ostale.
Prošli smo teške stvari.
Kolumbijci su se navikli živjeti s gerilcima,
krijumčarima droge, kriminalom,
siromaštvom, te kombinacijom nasilja i korupcije.
PANIKA U BOGOTI!
NAPADNUT EL ESPECTADOR: 75 RANJENIH
Izravno smo patili.
Primjerice, kad bismo išli na trening…
BIVŠI NOGOMETAŠ
Katkad bi ga otkazali jer bi u Medellínu
ili u šoping centrima
postavljali bombe.
Sinoć je bila eksplozija u Bocagrandeu.
Escobar opet udara po ulicama.
Naredio je njihovu smrt.
Dugoročno su oni na gubitku.
Razgovarali bi s nama o tome kako je u zemlji teško.
Uvijek je bio problem u parku, trgovini,
a zbog tog smo problema svi patili.
Kolumbija!
Tada smo bili zvijezde.
Na toj vas razini svi traže.
Tko god to bio.
Pogotovo moćni ljudi.
Svako malo,
dobivao bih pritiske poštom.
Prijetili su mi obitelji.
Svi su željeli El Locoa.
El Loco je postao tako popularan
i tako karizmatičan
da su mu te situacije postale opasne za život
i za slobodu.
MEDELLÍN - KOLUMBIJA
Zvao me predsjednik
Atlético Nacionala.
Rekao je:
„Veliki navijač Atlética
ima problem.”
Problem je
da je njegova 13-godišnja kći oteta.
„Što ja imam s time?”
„Poznat si i poštovan.
I ti ćeš biti posrednik da se djevojčici ništa ne dogodi.”
„Ako mogu pomoći s time,
i to je unutar mojih mogućnosti,
onda može.”
Nisam nikome pričala o tome.
Nitko ne zna.
Ni moji prijatelji, ni kolege, nitko.
Ovo je priča koja dosad nije ispričana.
ŽRTVA OTMICE
Ali znam da je to za dobar cilj.
Bila sam na putu u školu.
Nasred ulice stala su dva motora i natjerali su auto da stane.
Prisilili su mog vozača da izađe. I potom su ušli u auto.
Oteli su me ti ljudi na motorima.
Natjerali su me da sjednem na pod auta.
Nisam ništa vidjela.
Oteli su me.
Bio je 30. travnja 1993.
Bila sam oteta mjesec dana.
Nije mi palo na pamet
da će mi se svijet srušiti.
Ovo je moj otac
kad je imao dvije godine.
Ovdje je na prvoj pričesti.
Njegova je obitelj oduvijek bila pobožna.
Njegova baka, mama, djed.
A ovo je iz izviđača.
Ovdje je s obitelji, majkom, rođacima.
Vrlo velika obitelj
i svi su živjeli u istoj kući.
Rođen sam u četvrti Castilla
gdje se mnogi rode, a rijetki odrastu.
To je radnička četvrt,
četvrt koju volim.
Težak dio,
ne samo meni,
nego i većini ljudi
koji su iz radničke četvrti,
jest siromaštvo.
ŠKOLA ALEJO PIMIENTA, 4. RAZRED, 1978.
U školi Alejo Pimienta, gdje smo pohađali osnovnu školu,
oduvijek sam se isticao jer sam igrao nogomet
pa sam imao slobodu.
Dobivao bih dopuštenja da odlazim na sportske događaje.
Uvijek bih večerao,
imao sam lijepo složene hlače,
izglačanu majicu. To je bilo to, zajedno s cipelama.
Tada sam govorio djedu da prestane raditi.
A on bi mi rekao:
„Kad dobijem farmu,
prestat ću raditi.”
Nisu doživjeli da me vide u prvoj ligi.
Moja baka je malo uživala.
To me usrećilo.
Mislim,
uspio sam joj dati što je željela.
Ovo je jedna od rijetkih slika s njegovom majkom.
Eto je.
S majkom, djedom,
te bakom.
Nije bila samo majka.
Bila je i otac.
Morala ga je preklinjati
da mi da svoje prezime.
No zadržao sam Higuita, majčino prezime.
Moja mama nije imala priliku
vidjeti me kako igram profesionalno.
A ja nisam dobio
tu priliku
da joj zahvalim
za sve što je učinila.
Nažalost,
nekoliko dana nakon ovoga, njegova je majka umrla.
Imala je oko 43 godine.
Kad sam odlazio iz bolnice,
rekla mi je da se čuvam.
Plakala je.
Kad sam došao kući,
rekli su mi da je umrla.
Oči mi se zasuze kad je se sjetim.
Zbog pozicija na kojima smo igrali,
ja kao branič,
a on kao golman,
logično je da sam mu bio štit.
Tako me on vidio.
Od tog trenutka,
postali smo dobri prijatelji.
Upoznali smo se kad smo igrali za Antioquiju,
državni tim.
On je imao 15, a ja 18.
Bilo mi je smiješno jer je igrao više kao napadač, nego golman.
Pitali smo ga što će učiniti.
S njegovom vještinom,
igračkom mudrošću,
poznavanjem igre,
kako kažemo u četvrti,
njegova je igra bila drska.
Dok sam bio u Antioquiji,
nisam imao novca za prijevoz.
Švercao bih se u busu.
Vozači su me prepoznali.
Pa kad su me vidjeli na sveučilištu Antioquia,
poslali bi me straga.
Profesionalni debi bio je u Millonariosu.
Bio je mršavi, mali tip
koji zbog svog rasta nije izgledao poput golmana.
Visok je 175 cm
i ne zrači sigurnošću i pouzdanošću koje treneri vole.
Kolumbijski golman imao je nezgodne intervencije,
tipične za nezrelog igrača,
a koje ćemo mu morati oprostiti jer ima potencijala.
Bio sam ondje jednu sezonu.
Onda je došao dr. Antonio Franco
i odveo me u Atlético Nacional.
U redu.
Higuita!
Nacional je klub koji jako volim.
Debi mi je bio smiješan.
Lorenzo Carrabs bio je prvi golman.
Počelo je drugo poluvrijeme,
a ja sam ostao iza i jeo
u menzi iza svlačionice
kad su me pozvali preko razglasa.
„G. José René Higuita, molimo da dođete u svlačionicu Atlético Nacionala.”
Rekli su mi da je Lorenzo isključen.
Izašao sam i vidio Maña Ruiza krajičkom oka.
On je bio naš trener.
Imao sam sjajnih obrana.
Onda sam počeo zavrjeđivati tu poziciju.
Gledatelji, René brani lijevom rukom.
Bio je dobra devetka.
Znao je devetke.
René je osjećao i pogađao kako će devetke igrati.
Driblao je i dodavao.
Propustio bih stvari jer bih gledao sretnu publiku.
Njegovo svakodnevno izazivanje konvencija izazvalo je kontroverze.
Mnogima su njegovi iznenadni bijegovi iz šesnaesterca poslastica.
Napada loptu ili noge protivnika.
Higuita je bio Higuita. Zabio je preko 40 golova u karijeri
i 35 penala.
René!
Kolumbija puca!
Sad Higuita!
René Higuita postiže gol!
René izbacuje jednog igrača i prolazi dalje.
Ide desno i dodaje.
U jednoj akciji napušta šesnaesterac,
trči i izbacuje sve igrače Juniora.
I došao je do njihovog šesnaesterca.
Nije dosuđen penal.
Renéa prati igrač…
René Higuita!
-To je bio gol! -To je penal!
Pokrivao ga je Carrabs, Higuitin mentor.
Tipično za Maradonu i Higuitu.
Naplatio sam im 30 tisuća. Već su platili pa se možeš smiriti.
Savršeno. Dobro onda.
Ti si tužan?
Ne vjerujem ti.
Volim te i želim ti dobro.
René i ja bili smo dobri prijatelji. Zbližili smo se i zabavljali.
Ne znam. Možda sad popijem vatrene vode
i odem u Cali.
Na svakoj zabavi,
u svakom kršenju discipline, René Higuita bio je ondje.
Pobijedili bismo i Pacho bi se mrštio i rekao:
„Dobro, idi s Renéom.”
Higuita je poput zmaja.
Dignete ga, pustite da leti,
ali onda ga morate i povući i vratiti natrag.
To je bio i Hernán.
Dobro se odijevao.
No znate što?
Nosio bi uske hlače
tako da svi vide njegovo slatko dupe
i dobro oblikovane noge. Komadi su padali.
Proglasili su ga seks simbolom Antioquije.
Izlazio bih s Renéom u noćne klubove.
Jednu takvu večer upoznali smo Magnoliju.
Sve je dogovorila školska prijateljica
koja je bila sa mnom u razredu.
RENÉOVA SUPRUGA
Rekla je: „Magnolia, nogometaš René želi tvoj broj.”
Rekla sam da ne može.
Kad sam bila mlada, željela sam zgodnog muškarca.
Godinu poslije, imali smo priliku izaći.
Ondje su bili Pacho Maturana i Bolillo.
Izašli smo iz auta i predstavio me kao svoju curu.
Tad smo se prvi put vidjeli.
Slučajno smo se upoznali.
Završili smo zajedno, počeli živjeti zajedno.
Rekao je mojoj mami.
Natjerao je Pacha Maturanu da traži moju ruku.
Moja mama rekla mu je
da su svi nogometaši razvratni.
Nismo se vjenčali. Imali smo pozivnice, haljinu.
Otkazala sam svadbu i mjesec dana poslije bila sam trudna s Andrésom.
Odlučili smo se poslije vjenčati,
no prošlo je 34 godine.
Ne znam koliko će još proći.
Mislim da je vrijeme
da učinim nešto
što već dugo želim, a to je da se oženim.
Da dospijemo ovamo kao par,
morali smo proći mnogo toga.
Njegovi fanovi kažu:
„Gđo Magnolia,
niste li ponosni što ste Renéova žena?”
Sigurno jesam.
No da bih uspjela biti njegova žena,
trebala sam se mnogo boriti.
Boriti s mnogo čudovišta.
Mislim da smo iz tog doba
mi jedini par koji je ostao zajedno.
I nije bilo lako. Nije lako.
Mogu reći:
„Gđo Magnolia,
sjećaš li se kad sam te pitao da budeš majka moje djece?
Pa, nisam te iznevjerio.”
Od svog prvog nastupa u Copa Libertadores de América,
Francisco Maturana opsjednut je osvajanjem željenog trofeja.
No svoju najveću nogometnu pobjedu nije ostvario kao igrač, nego trener.
On je mozak iza preobrazbe koju kolumbijski nogomet prolazi.
Pacho je počeo mijenjati
taktiku mnogih momčadi diljem svijeta.
Prije su igrali s četiri braniča i jednim liberom.
Izvadio je tog libera i prepustio čišćenje igre meni.
Imali smo igrača više.
Sjećam se da sam rekao Pachu da igramo s 12 igrača.
„René je možda golman,
ali kad je lopta naša, on je 12. igrač.”
Našli smo nekoga tko se uklapa u našu ideju.
Smatrao sam da ne mogu imati stav kao vlasnik apsolutne istine
i reći da je ovako ili onako.
Jednostavno sam shvaćao
da, kako bi postigao nešto, trebaš skupinu prijatelja, trebaš obitelj.
Hoće li momčad Nacionala okončati prokletstvo?
Kolumbijska momčad nikad nije osvojila Copa Libertadores.
Povrh finala koje je Deportivo Cali izgubio 1978.,
America de Cali izgubio je tri uzastopna finala
1985., 1986. i 1987.,
kad su ih sekunde dijelile od osvajanja naslova,
sve do Peñarolovog bolnog gola u produžecima.
Kad je Nacional došao do Cope 1989.,
to je bila sjajna prilika
da pokažemo svijetu da imamo dobre ljude.
Naprijed, zeleni!
ČETVRTFINALE
Nacional de Medellín igra
u četvrtfinalu Copa Libertadoresa
protiv Millonariosa, od svih momčadi.
Porazili smo jednog od naših najvećih rivala,
Millonarios.
Lopta za J. J. Trélleza.
Napast će! Puca!
Gol!
Nacional prolazi u polufinale.
Igrat će protiv urugvajskog Danubia.
U polufinalu Copa
porazili smo Danubio.
Poslao sam loptu
ravno Palomu i…
Palomo šutira desno… Zabija!
Gol! Nevjerojatno! To je gol!
Uvjerljiva pobjeda.
Šest-nula.
Strašan rezultat Nacionala nad Danubiom
kojim su se kvalificirali za finale kontinentalnog kupa.
Nacional je pun velikih imena.
No América de Cali izgubio je tri finala zaredom.
Ne smijemo se previše nadati.
ASUNCIÓN, PARAGVAJ
Počinje veliko finale Copa Libertadores de America.
Da, utakmica je počela!
Igrali smo protiv Olimpije
koji su već bili prvaci. Bili su favoriti.
Fidel ide desno. Hajde, Trencito!
Primjerice, sjećam se
da je utakmica protiv paragvajske Olimpije
bila u gostima, pa je bila vrlo teška i komplicirana.
Lopte su letjele zrakom.
A nas je René Higuita održavao na životu.
Slobodan udarac. René!
Zato je u reprezentaciji!
Gustavo do Rafaela!
Ljevica!
René Higuita izvodi čudo!
Traži Vicentea Amarilla. Udarac glavom! Rafael!
Sjajna igra, velika izdržljivost Renéa Higuite,
ali ni to nije spasilo Atlético Nacional
od poraza dva prema nula od paragvajske Olimpije.
Olimpia je pobijedila u prvoj polovici!
REZULTAT
Nakon utakmice protiv Olimpije
vratili smo se u Medellín trenirati
jer smo smatrali da možemo preokrenuti rezultat.
Prvih 5000 navijača je u Bogoti,
a još ih je 30 000 krenulo iz Medellína u slavnoj karavani.
Kao kad biciklisti prolaze, četvrti su su se nalazile na autocesti.
Pomoglo je što je Medellín došao u Bogotu.
Jer više nije bio samo Nacional, nego cijela Kolumbija.
Teško je oporaviti se nakon takvog rezultata.
BOGOTÁ, KOLUMBIJA
UZVRATNA UTAKMICA
Osjećamo to! Atlético je ovdje!
Utakmica počinje, dame i gospodo.
Nacional mora sustići dva gola.
U prvom poluvremenu, tri su napadača tražila izjednačenje
i nismo mogli zabiti.
Nikako.
Nije bio dan za El Locoa.
Čak i u akcijama,
koje su bile lude i neočekivane,
ipak je bio smiren tip.
I nama iza je govorio da budemo smireni.
Nacional još nije uspio zabiti dva gola.
U drugom poluvremenu, odlučio sam da neću dodati napadača i usporavati igru.
Umjesto napadača stavio sam veznjaka da uzima lopte.
Atlético Nacional ima loptu.
Palomo zdesna.
Miño…
Autogol!
Stvarali smo prilike i gradili samopouzdanje da zabijemo
u pravo vrijeme da možemo izjednačiti.
Ide Alexis García.
Dodaje zdesna, Bendito glavom… Palomo!
Gol!
Izjednačili smo dva-dva.
KONAČAN REZULTAT
I onda smo išli na penale.
Izborili smo penale! Ovo će biti ludnica!
Sve se svodi na pet penala.
Svi smo imali mnogo povjerenja u njega.
Znali smo da dobro brani penale. Vjerovali smo u njega, ne Boga.
Kako se osjećate s takvom vrtoglavicom?
Pun emocija i straha.
Rekao sam Renéu
da će Almeida prvi pucati
i da skoči desno.
„Naravno, Pacho. A ostali?” Rekao sam: „Oni su tvoj problem.
Ovaj je moj poklon tebi.”
Cijela Kolumbija drži dah!
Almeida je išao pucati…
René je obranio. „Pobijedili smo.”
Andrés Escobar…
Puca i pogađa!
Puca… Gol!
Gol!
Alexis puca! Obrana!
Puca… gol!
Moramo izjednačiti!
Olimpia vodi četiri prema tri u penalima.
Ja pucam peti. Pitajte me kako sam se osjećao.
Promašim li penal,
ispadamo.
Toliko sam se bojao
da nisam ni gledao kamo ću pucati.
Ovo je za naslov, René!
René kreće…
Najveći gol, René Higuita!
Kad je trebao pucati, odradio je to majstorski.
Pokazao nam je i rekao:
„Braćo, ovo je teško,
ali mora se.”
Puca… I obrana!
Bilo je teško gledati kako nitko ne pogađa.
A René je sve branio.
Branio je nemoguće udarce,
a mi smo promašivali.
To je bilo stresno, čak i neugodno
jer bilo je pitanje koliko ih još može obraniti.
Osjećate se nervozno.
Perea je na redu.
Naslov je u tvojim rukama, Perea.
Čovječe, ne smijem promašiti.
Eto Peree.
U tvojim smo rukama!
Perea ide desno.
U golmana!
Da sam zabio, to bi bio kraj.
No promašio sam pa smo nastavili.
Puca i promašuje!
Visoko iznad gola!
Kad je došao red na Leonela…
Leonel Álvarez na pragu slave.
Molim te, Leonele!
Hajde, Leonele!
Desnom nogom. Leonel… To!
To!
To, gol!
Prvaci!
Mislite li da ste danas bili ključni igrač?
Ne, bio sam jedan od ključnih jer je tim igrao dobro
i ne mogu sam donijeti pobjedu.
Sanjao sam to finale.
Sanjao sam da ću biti junak.
Sanjao sam o tome da smo prvaci.
Osvojio je kup za Nacional. Obranio je četiri penala.
Ovo je veličanstvena noć za kolumbijski nogomet.
Nacional je novi prvak Južne Amerike.
Prvi kup za našu zemlju, zemlju u sukobu.
…bio je na kauču
Češao jaja, gledao Nacional.
René je bio naš Maradona.
Bio je naša ikona. René nam je bio sve.
Tada sam shvatila što je René tada bio,
idol mnogima.
Onda je g. René postao još slavniji.
Zbog njega su mnogi počeli vidjeti nogomet kako ga sad vide.
Sport je distrakcija,
prilika za druženje,
i način kako izvući djecu iz kriminala,
toga da nemaju šansu u životu.
Dokazao je da je skromno dijete iz radničke četvrti
i postigao je nešto.
Pa se drugo dijete može pitati zašto i on to ne bi mogao.
Zato smo ponosni na njega.
Njegova su djeca ponosna.
Pun je ljubavi i nježnosti.
Pun je razumijevanja.
Pun je ljubavi, pažljiv.
Sjajan je otac.
Dođi, sjedni.
Pomozi mi s ovom slikom. Dođi.
Imali smo dva života.
Luksuzni život koji nam omogućava, s putovanjima,
da nas ljudi prepoznaju,
te da smo katkad privilegirani.
A drugi je majčin.
Moja majka više voli farme, selo, životinje.
Znate li kako je živjeti u gradu s ikonom poput njega?
Nemate život.
Više volim mir i tišinu. Uvijek ga vodim na izolirana mjesta.
Jedanput smo bili u četvrti.
Bio je prosinac.
Netko mu je prišao i rekao:
„René, ta djevojčica koja te pozdravlja ti je kći.”
Andrés je imao osam godina.
Pame je imala pet.
Bili smo jako mali.
Bio sam samac.
Patricia, Cindyjina mama,
bila je razvedena.
Otišli smo na spoj.
Na tom je spoju ostala trudna sa Cindy.
No njezina mi majka nikad nije rekla.
Njezina je majka umrla.
Kad je zatrudnjela, javila je prijateljici Nancy da je trudna.
RENÉOVA KĆI
I nije Darijevo, nego Renéovo.
To je bila tajna do moje desete godine.
Kad sam imala deset,
tata je došao čestitati nam Novu godinu.
Onda je mamina prijateljica rekla:
„René, poželi kćeri sretnu Novu godinu.”
Bio je u šoku.
Idućeg me dana odveo na testiranje i test je bio pozitivan.
Promijenili su mi prezime. Sve se brzo odvilo.
Odmah sam rekao Cindy da ću se iskazati
i upoznati je s Magnolijom
i bratom i sestrom.
I da koliko god ću moći
borit ću se da joj pružim sve što treba.
Smatram da trebamo preuzeti odgovornost za naše postupke.
Zbog ljubavi prema Magnoliji,
bez obzira na njezinu reakciju,
morao sam joj reći.
To me očito iznenadilo.
Cindy je starija od moje djece.
Magnolia se dobro nosila s time.
Poput majke mi je.
Ponijeli smo to u ručnoj prtljazi.
Bilo je teško.
Radio je u S. Arabiji.
Ondje nema Božića.
Nema buñuela ili natilla.
Poslali su nas s kovčegom
punim brašna za buñuele i natille.
-Skinuli su nas s aviona. -Sa svih aviona.
Pitali su je li to naša prtljaga.
Rekli smo da je. Rekli su da je otvorimo pa jesmo.
-To je bilo unutra. -Jestivi škrob.
Zamislite nekoga s deset vrećica ovoga u kovčegu.
Nekoga s ovime u kovčegu. Ne!
I još Kolumbijce.
Teško nam je, zar ne?
S DEA-om.
To je bio pravi doživljaj.
Laku noć, Loco. Renato, znaš da te jako volim.
Puno te volim i grlim.
Čuvaj se, budi dobar obitelji.
Pozdravi Magnoliju i ostale. Želim vam sve najbolje.
Katkad se sjetim svoje sportske karijere,
suigrača i prijatelja koje sam stekao,
braće, ljubavi. I El Loco je u kategoriji ljubavi.
El Pibe mi je prijatelj i nadahnuće.
Svaki razgovor vodi do nadahnuća ljubavi,
te toga da mu pokazujem ljubav i pažnju.
Što god El Pibe kaže, ja se slažem.
Zašto?
Jer kad ja kažem nešto,
on se isto slaže.
Pa ne gazimo jedan drugoga.
A ako moramo riješiti nešto,
učinimo to ovdje.
No nikad u javnosti.
Dakle,
ne govorim to tek tako.
Ne kako bih ispao dobro. Brat mi je. Volim ga.
El Pibea su mnogo kritizirali
jer je bio spor igrač.
Ali bio je vrlo brz.
Postoji razlog zašto je najbolji svih vremena
iz Kolumbije, po mom mišljenju.
Njegova mi je prisutnost davala mirnoću i samopouzdanje.
Nije tajna
da je bilo mnogo kolumbijskih razigravača, no on je bio najbolji.
Probio se kroz hijerarhiju.
Tužno je reći da je kolumbijski nogomet imao dobre igrače,
ali nisu imali međunarodnu reputaciju.
Nismo 28 godina nastupili na Svjetskom prvenstvu.
Nismo shvaćali zašto.
Imali smo talenta i dobre igrače.
No u kvalifikacijama je uvijek nešto nedostajalo.
Mnogo toga moramo promijeniti da možemo sanjati o odlasku na Svjetsko prvenstvo.
Savez je imao ideju da Pacho Maturana,
kao trener uspješnog kluba,
preuzme reprezentaciju.
Maturana se oprostio od Nacionala i vodit će Kolumbiju u Italiju.
Možda dolazak Pacha Maturane,
s igračima Nacionala kao okosnicom reprezentacije,
vrati svima nadu.
Nadam se da je to dobar početak
velikih promjena u kolumbijskom sportu.
Počeli su dobro.
Kolumbijski nogomet postao je organiziran kako dotad nije bio.
I složili su dobru grupu.
Kao kod svih velikih grupa,
rezultati dolaze postoji li empatije među njima.
Došlo je do nacionalnog pokreta
zbog toga što je Maturana odlučio s Nacionalom.
To se zvalo „la rosca paisa”.
Samo su zamijenili zelene dresove žutima.
Mislim da je to bila povijesna i važna odluka
jer odonda je kolumbijski nogomet počeo poprimati oblik.
Imali smo Renéa i Chonta.
Imali smo Luisa Carlosa Pereu.
Pa Andrésa Escobara, Leóna Villu, Leonela. Sve dobre igrače.
I nisu samo dobro igrali, nego su bili dobri ljudi.
Dodao je igrače koje je mogao ili želio zvati.
Među njima je bio Pibe Valderrama.
Takve je igrače dodao u grupu.
Maturana mi je poslao poruku preko Bolilla.
„Pogledajte se.
Promijenit ćemo kolumbijski nogomet.”
To je prvi put da smo ostavili traga u svijetu.
Imamo dobar nogomet u Kolumbiji.
I to nam je bila motivacija.
Da prenesemo tu poruku,
da postoje druge stvari osim krijumčarenja droge
i to nas je uzbuđivalo.
Napokon je formirana grupa
i dobili su priliku kvalificirati se protiv Izraela.
Kolumbija nije nastupila na Svjetskom prvenstvu od Čilea 1962.
To je mnogo godina neuspjeha,
mnogo godina razočaranja.
Nismo se dokazali vani i ovo nam je dobra prilika.
Bliska i velika šansa za Kolumbiju…
KVALIFIKACIJE
…da se vrati na Svjetsko prvenstvo nakon 27 godina
sad je velika tema u Kolumbiji.
Javljamo se uživo
iz kolumbijske svlačionice.
PRVA UTAKMICA
Prvo smo igrali protiv Izraelaca, jakog tima.
KOLUMBIJA - IZRAEL
U jednoj smo akciji definirali utakmicu.
Evo Paloma Usuriage,
dodaje desnom! Molim vas!
Bendito je ima. Bendito do Paloma.
Kroz noge! Gol!
Pobijedili smo Izrael jedan prema nula na domaćem terenu.
No onda smo morali u Svetu zemlju.
TEL AVIV, IZRAEL
Ondje smo trebali barem izjednačeno.
Kolumbija igra popodne u Tel Avivu.
UZVRAT
Utakmica na radiju Caracol!
IZRAEL - KOLUMBIJA
Izraelski tim je počeo ofenzivno.
Trebamo izjednačeno.
Higuita pokušava odugovlačiti.
Napokon je završilo nula-nula.
KONAČNI REZULTAT
Utakmica je gotova!
KOLUMBIJA 1 IZRAEL 0
Kolumbija se kvalificirala!
Dvadeset i sedam godina!
Kolumbijci su sretni. Slave na ulicama!
To je velika sreća za narod koji je mnogo propatio.
To je bila čista sreća.
Takva sreća za zemlju
koja nije bila na Svjetskom prvenstvu 28 godina.
I to s igračima Atlético Nacionala kao okosnicom tima.
Reprezentacija koju vodi profesor Maturana
ispisala je veliku stranicu…
KOLUMBIJSKI PREDSJEDNIK 1986.-1990.
…u povijesti kolumbijskog sporta.
Što Kolumbijci mogu očekivati u Italiji?
Ne mnogo.
No pripremit ćemo se.
Radit ćemo na tome da što više usrećimo ljude.
MILAN, ITALIJA
SVJETSKO PRVENSTVO U NOGOMETU, ITALIJA '90.
Italija nije znala što je Kolumbija. Nimalo.
Bili smo iz petog svijeta.
Što se nogometa tiče, čak ni trećeg svijeta.
Dvadeset i osam godina je dvije-tri generacije
bez Kolumbije na međunarodnoj razini.
Kad smo stigli na prvenstvo,
na konferenciji su mi postavljali pitanja o krijumčarenju droge.
Pitali su o Pablu Escobaru
i o nasilju.
Pa sam im rekao da nisu Kolumbijci izumili drogu.
„Drogu su izumili Talijani i Amerikanci. No vi ste se izvukli iz toga.
Pomozite i nama umjesto da pričate gluposti.”
Više nisu spominjali drogu.
UAE - KOLUMBIJA
Morali smo pobijediti protiv Ujedinjenih Arapskih Emirata.
Kolumbija ne može ništa.
René Higuita je počeo svoj šou
tako što je izašao iz šesnaesterca i glavom očistio loptu.
Uvijek sam govorio da imam dobar tim.
I počeli smo igrati.
Álvarez nabacuje. Udarac glavom…
Gol!
René je želi. Camello u sredini.
Carlos će pucati. Gol!
UAE 0 KOLUMBIJA 2
Utakmice na prvenstvu nisu lagane.
Nije bilo lako pobijediti Emirate.
Zaslužena pobjeda u kolumbijskom debiju na ovom prvenstvu.
Da smo počeli s porazom,
tako nepoznati, sve bi drukčije završilo.
Zbog toga su ljudi primijetili Kolumbiju
i Kolumbijci su počeli vjerovati
da možemo nešto postići.
Sve upućuje da će Kolumbija proći skupinu.
Protiv Jugoslavije bilo je teško.
Ti dečki…
Nismo ih nikad gledali.
Nismo znali kako igraju.
No kad smo ih sreli na terenu,
brzo smo naučili kako igraju.
Igrali su poput nas Južnoamerikanaca.
Pazite na Jozića! Puca! Gol!
Trebamo uzeti u obzir neiskustvo
većine naših igrača.
Perea je igrao rukom u šesnaestercu.
Sudac sudi penal za Jugoslaviju! Kakva šteta!
Osjećam da će René obraniti. René!
René je izvrsno zaustavio jedanaesterac.
Slavio sam kao da je gol. Svi smo.
Jedini je Kolumbijac koji je obranio penal.
No to nije bilo dovoljno.
JUGOSLAVIJA 1 KOLUMBIJA 0
Bit će sve ili ništa protiv prvaka, Njemačke.
Kad ste na kratkom prvenstvu, zapitate se što morate učiniti.
Moramo pobijediti da prođemo. Trebamo izjednačiti da prođemo.
Imamo još jednu priliku.
Svašta se može dogoditi.
Sjećam se da smo rano stigli na stadion
i sišli smo s busa i otišli na teren.
Nijemci su već provjeravali sve.
Pogledali smo ih i pomislili kako su ogromni.
Oba su tima istovremeno izašla iz svlačionice.
Mi smo igrali s kratkim čepovima.
Europljani su navikli na duge čepove.
Pravili su strašnu buku dok su hodali…
Zagrijavali su se, a nama su izgledali poput konja s tim čepovima.
Zar marširaju u rat?
Postali smo nervozni.
Loco je došao i rekao: „Ne dajte se smesti.
Neka buče, neka marširaju kao konji. Mi ćemo pobijediti.”
I imao je pravo.
Neće nas pobijediti njihova buka ni metež.
Napravili su ozbiljan faul na El Pibeu.
Požalio se Leonelu. „Dat ćeš im da me ubiju? Kad ćeš ti njih udariti?”
Leonel se osvetio u idućoj akciji. Uklizao je Matthäusu i skoro ga ozlijedio.
Nijemci su okružili suca, pa smo i mi.
To nas je nabrijalo.
I onda smo počeli igrati.
A René je nadahnuće.
René je mir.
Izašao je nekoliko puta i svi smo gledali.
„Radimo svoje. Uživajmo u tome.”
René je izletio. Presreo je dodavanje za Klinsmanna.
Klinsmann je viši od njega, a on mu je uzeo loptu.
Prebacio mu je loptu preko glave. Smijao sam se. Pravi šou.
Pomislili smo kako je neustrašiv.
Renéov odlazak s gola bio je lud, ali postojao je razlog.
To je bila poruka ostalima. „Ako ja ulazim u igru,
zašto vi to ne radite?”
Pibe se sramio kad bi René krenuo prema gore.
Davao mu je do znanja da se otvori.
Mislio bi kako on može napadati, ali umjesto njega to radi taj luđak.
„Ako Loco izlazi, mogu i ja probati proći igrača.”
Tu nam je poruku slao.
Promašili smo 15 prilika na gol.
Imali smo najbolje prilike da zabijemo.
I u jednoj se minuti sve promijenilo.
Nijemci imaju loptu.
Gol!
Ne vjerujem da su zabili dvije minute prije kraja.
Apsolutno nepošteno smo gubili.
Kolumbija kreće u sredinu.
Bendito ide naprijed.
A onda je Valderrama uzeo loptu,
dodao je Rincónu.
Desnicom! Idemo, Kolumbija!
Lopta se vraća Rincónu. Bendito je dira. Pibe… Rincón želi loptu.
Gol!
Izjednačili smo u posljednjoj akciji.
Takve utakmice uvijek želite igrati. Kolumbija protiv Njemačke.
Rincón!
Kolumbija jedan…
To je jedan od najviše slavljenih naših golova.
Kolumbija!
To je bio pravedni rezultat.
I tim izjednačenjem,
Kolumbija je prvi put ušla u osminu finala.
Bili su trenuci koje nitko nije smatrao mogućima.
Bilo je uzbudljivo.
To je najbolja utakmica kolumbijske reprezentacije.
A vidio sam mnogo utakmica.
Kako ju je Kolumbija doživjela, možda je najuzbudljivija utakmica ikad.
Osjetila se patnja u posljednjoj akciji
kad je Kolumbija izjednačila
i izborila mjesto u osmini finala
prvi put u povijesti.
Sjećamo se Higuite protiv Njemačke
i mnogih drugih
jer sama njegova prisutnost
uzrokovala je mnogo toga kod igrača,
u unutarnjem svijetu utakmice,
rivala, javnosti,
ostalog svijeta i svega.
KAMERUN - KOLUMBIJA
KOLUMBIJA, NAJBOLJA SI
Higuita!
SVI ZA JEDNOGA, HIGUITA ZA SVE
Stigli smo i sjećam se da su nas Kamerunci gledali
onako kako gledate nekoga kome se divite.
Tako su gledali Kolumbijce
jer su upravo igrali izjednačeno s Njemačkom
i dospjeli su na naslovnice zbog toga kako su to uspjeli.
Kamerunci su ih skoro tražili autograme.
Kamerun je imao svoju povijest.
Pobijedili su Argentinu u prvoj utakmici.
Imali su sjajan tim.
Bili su iskusniji od nas.
Mi smo bili ondje s iluzijom
da igramo na terenu koji izgleda kao biljarski stol.
Dobro smo igrali.
Zatvarali smo prostor
i otvarali našu igru posjedom lopte.
Igrali smo dobar nogomet. To je bila jedna od spektakularnijih utakmica.
No otišli smo u produžetke.
Prvih 90 minuta završilo je bez pogodaka.
Pacho je rekao da moramo pobijediti.
Na Svjetskom prvenstvu u Italiji
postajao sam ikona
sve dok Milla nije došao.
Očito, držali su lava dobro skrivenog.
Bio je najstariji igrač.
Ne samo u timu, nego na prvenstvu.
KAMERUN 1 KOLUMBIJA 0
Nogomet je sad, ne poslije.
Gubimo jedan prema nula.
I postoji izreka.
„Ili ćemo izjednačiti ili će nam zabiti pet golova.
Idemo na izjednačenje.”
Higuita je daleko od gola, samouvjeren je kao libero.
Ja sam bio libero.
Lopta je došla do mene
i dao sam je Luisu Carlosu Perei.
Prima je i dodaje desno.
Ne, Higuita, ne! Gol!
KAMERUN 2 KOLUMBIJA 0
Ja sam desno.
Kad mi je Loco dodao, vidio sam Rogera da dolazi.
Nisam je iskontrolirao i vratio sam je El Locou.
Nisam je dodao dobro, po zemlji.
Nisam imao izbora nego driblati.
El Loco je pokušao rabonu, što je često radio,
dodati od iza.
No Roger je trčao kao manijak.
Mogli su mi dati tri ili četiri gola i nikome ništa.
No onda je Redín zabio.
Još četiri minute.
Valderrama može pucati.
Pomozi nam, Bože! Gol!
Redín zabija!
KAMERUN 2 KOLUMBIJA 1
Odigrao je dobro, no riskirao je.
-Sve je bilo u igri. -Riskirao je…
Odigrao je dobro, ali potopio nas je. Šteta.
Nitko nije upirao prstom.
Nitko.
Prigovorili bismo da je bio drukčiji igrač.
Gol je rezultat strukture.
Nismo to smatrali greškom pojedinca.
Struktura je zakazala.
Sjećam se dana nakon utakmice.
Bio sam s Renéom
i razgovarali smo o toj akciji.
Rekao je: „Lucho, pogriješio sam.”
Ja sam rekao da sam ja pogriješio.
Kad je trebalo na presicu, digao je ruku.
„Ja ću.”
Bio je tih kad je igrao dobro.
No kad bi zakazao, prvi bi stao pred kamere.
Što sad čeka Higuitu?
Svi govore o onome protiv Kameruna.
Ljudi nisu sretni.
Da, pogriješio sam.
Griješiti je ljudski.
Kao što prihvaćam pohvale, prihvaćam i kritike.
I preuzeo je svu krivnju.
Tako treba preuzimati odgovornost. To su oni učinili.
Nije rekao da je njihova greška ili da je Luis Carlos kriv.
Ginemo kako bismo imali užitak da igramo nogomet.
UVIJEK BROJ JEDAN
NAJBOLJI SI! HVALA, DEČKI!
Volimo te!
Volimo te, Higuita!
Ponosni smo na kolumbijski tim i Higuitu.
U te četiri utakmice,
El Loco Higuita natjerao je FIFA-u da razmisli o promjenama.
Golmani su mogli uzeti loptu kad im je suigrači vrate,
no René Higuita natjerao je odbor da se sabere
i da tako poboljšaju nogomet.
Na Svjetskom prvenstvu u Italiji
potrošilo se najviše vremena.
A najviše vremena je trošilo stalno vraćanje lopte
od igrača prema golmanu.
Kad su vidjeli da ja igram,
sastali su se i rekli da i golmani mogu igrati.
Zato to zovu Higuitino pravilo.
I to sam dao svijetu.
Zato sam sretan i ponosan
da sam nogometu dao to pravilo.
Do čega je to dovelo?
Danas je golman koji se ne služi nogama beskoristan.
Kolumbija u Italiji '90.
bio je tim o kojem se pričalo.
Oni su bili kao Argentina '86.
Ili slavna Paklena naranča.
Iako nisu pobijedili,
bili su relevantan tim koji je imao stila.
GODINU DANA POSLIJE
Napokon, skoro mjesec dana nakon objave,
Pablo Emilio Escobar Gaviria, glava medellinskog kartela,
jedan od najtraženijih ljudi, predao se kolumbijskoj policiji.
Nakon prebacivanja u zatvor La Catedral,
deset dana nakon uhićenja, imao je neočekivanog posjetitelja.
ZATVOR LA CATEDRAL
Idola Renéa Higuite.
Sjećam se da smo prošli čuvare,
pokazali smo dozvole.
I potrčao sam
da me ljudi u autu ne čekaju.
Da, posjetit ću La Catedral,
kao i La Modelo i Bellavistu.
Posjetio sam crkvu.
I noćne klubove.
Bio sam na mnogim mjestima.
Zašto? Jer sam idol
i poznata osoba.
Pozovu li me nekamo, ne mogu odbiti.
Kad sam odlazio iz La Catedrala,
novinar me upitao
jesam li prijatelj Pabla Escobara.
Rekao sam da jesam.
To mu je vrlo otežalo život.
Meni to nije čudno i nikome nisam ništa dužan.
Vi novinari stvarate naslovnice.
Vi popravljate ili uništavate imidž naše zemlje.
Kako je g. Pablo?
Srećom, jako dobro.
Prije nego što je Pablo Escobar bio gospodar droge,
bio je kongresmen.
Vodio je kampanju.
I upoznao sam ga u tom razdoblju.
Kad nitko to nije htio priznati, ja sam rekao da mi je prijatelj.
Istina je da su mnogi pristupali mom bratu
iz vlastitih interesa.
No René je bio drukčiji od tih ljudi. Njihovo prijateljstvo bilo je jednostavno.
BRAT PABLA ESCOBARA
Bili su samo prijatelji.
Nije bilo čudno ili neobično.
Najveći krijumčar kokaina i dalje je u bijegu.
Pablo Escobar je u bijegu?
Radimo na tome.
I očekujemo pozitivne rezultate.
Kad smo pobjegli iz La Catedrala,
u to je doba,
René bio vrlo posebna osoba.
René je samo pomagao ljudima.
Obratili su se Renéu da posreduje u toj situaciji
s djevojčicom.
30 DANA NAKON OTMICE
Otišao sam s tog sastanka
i oko mjesec dana poslije
dobio sam poziv.
Otišao sam vidjeti zabrinutog oca čija je kći oteta.
Tada smo koristili kasete.
Snimili su razgovor otmičara i obitelji.
Trebamo nekog pouzdanog
jer ne vjerujem nikome.
Tijekom razgovora rekao je da ne želi imati posla s njime.
Otac je rekao
da će Higuita pomoći s time.
Počevši od danas, imat ću vezu s tim čovjekom.
On i ja ćemo sve riješiti.
Vidim li policajca kod vas,
znate što će se dogoditi maloj.
Bilo je lakše sve tako riješiti
da ne riskiramo život djevojčice,
nego reći policiji pa da dođe do osvete.
Mislim da me zato zvao.
Tako da sve potiho obavi.
S jamstvom da neće koristiti policiju,
da neće reći nikome
jer su željeli zaštititi djevojčicu.
Rekao mi je: „Dušo, učinit ću to.
Ne mogu ignorirati tu situaciju.”
Zamislila sam sebe i djecu u toj situaciji.
Uzeo sam novac,
stavio ga u auto
i otišao kući.
Tog sam dana otišao s tipom koji je radio za mene,
vozio je taksi.
Mislila sam da sam u gradu.
No nisam znala gdje sam.
Nisam znala što je oko mene.
Valjda je to bio Medellín
jer je bila četvrt i skromna kuća.
Tih mjesec dana nisam komunicirala s obitelji.
Mnogo sam slušala radio
jer sam mislila da ću biti na vijestima.
Broj mrtvih u borbi protiv krijumčara droge
vrlo je visok.
Dva ministra pravosuđa,
tri predsjednička kandidata,
150 sudaca, dvadesetak novinara…
Nisam znala koliko ih je,
što rade i čuvaju li stražu.
Svaki sam se dan bojala da mi nešto ne učine,
da će me zlostavljati,
da neću preživjeti.
Svaki sam se dan bojala.
U petak oko 17 h, nakon što su mi dali novac,
nazvali su me i rekli: „Što ima, Loco?”
„Gdje je djevojčica?”
I tako do četiri, pet ujutro.
Kad su stigla četvorica
po novac koji sam imao doma,
pitao sam gdje je Marcela.
Rekli su mi da im moram vjerovati.
No Marcele nije bilo.
Pitao sam se
kako ćemo to izvesti.
Tip kojeg su ostavili,
napokon je dobio poziv oko 13 h u subotu i rekao da idemo.
Bila sam nervozna kad je otišao. Pitala sam se što se može dogoditi.
U tom trenu ne očekujete ništa loše.
Idemo, mala.
Posljednji dan, nakon mjesec dana, 29. svibnja 1993.,
rekli su mi da izađem.
Izašla sam da se nisam okupala,
u poderanoj odjeći.
Strpali su me u auto.
Kamo me vodite?
Nakon što smo se vozili po Medellínu,
kad sam izašla, rekli su da uđem u drugi auto
koji je bio parkiran ispred nas.
Nisam imala vremena ništa pitati. Samo sam otišla.
Samo sam hodala.
Stali smo usred Sveučilišta UPB.
Kad sam parkirao,
oko mene su se okupili studenti
da me traže autogram.
Davao je autograme studentima.
Marcela me dozvala. „René!”
Rekao sam joj da se strpi.
Pogledao me i rekao da se strpim.
To sam ja!
„René, ja sam Marcela.”
Mislio sam da želi autogram,
a to je bila Marcela.
Kad sam to rekla, bio je izvan sebe.
Odmah me strpao u auto.
I on se bojao,
sigurno smo se oboje bojali.
Odande je vozio kao luđak do kuće mojih roditelja.
Vozio je po pločniku, kroz crvena svjetla.
Bio je prestrašen i uzbuđen.
Putem sam ga pitala zašto on.
Objasnio je da nam radi uslugu
i da mu je jedini cilj
da me sigurno odvede kući.
Toliko da smo putem sreli rođaka
i kad sam vidjela tu osobu
rekla sam mu da stane.
A on je rekao: „Da stanem?
Jesi li luda? Vodim te kući.”
Stigli smo kući.
Odonda je bio samo sretan kad me vidio. Učinio je tu veliku uslugu za mene.
Doveo me kući živu i zdravu.
Imali su veliku zabavu.
„Nedostajala si nam, Marcela.”
Sjećam se da su na zabavi počeli pričati
o usluzi koju sam im napravio.
Rekao sam im da je zabava dovoljna.
Nisam to učinio zbog novca.
„Ovo je zahvala od obitelji.”
Odbio sam.
Prvo su rekli da ne smijem odbiti.
Dali su mi 50 000 dolara.
Smatrali smo to normalnim
i da neće biti posljedica.
Do tog je trena sve bilo u redu.
No istog sam dana dobio poziv tužiteljstva.
Tražili su nas.
Zbog čega ste ovdje danas?
René, koje su optužbe?
Ne znam. Pitajte tužitelja, rado će vam reći.
René, osjećaš li se nevinim?
Onda smo se zabrinuli.
Mislio je da će samo ispričati svoju stranu priče
i da će to biti kraj.
Ako mislite na optužnicu i uhićenje Higuite,
to je učinjeno prema nalogu
koji je danas stigao iz tužiteljstva.
Jedan smo dan otišli iz grada zbog sigurnosti
i gledala sam vijesti.
Uhitili su ga.
Odveli su ga u pritvor kao najgoreg kriminalca.
Mediji nisu shvaćali, ni znali što se događa.
Jasno se sjećam da su rekli da me on oteo.
Poslali su dva helikoptera da me odvedu u Bogotu.
Ondje me dočekala kolona od 20 automobila.
U vijestima su rekli da sam ja otmičar,
a ne posrednik.
Više su izvještavali o meni,
nego o najgorem krijumčaru droge.
Kad sam vidjela na vijestima
da ga odvode u lisicama,
boljelo je
jer nije kriminalac.
OVDJE ULAZI ČOVJEK, A NE ZLOČIN
Dakle, nije istina da ga čekovi i dokumenti
povezuju s krijumčarenjem droge?
Ne prema današnjem izvidu.
Mislim da su ga htjeli zastrašiti da cinka
za slučaj da zna gdje je Pablo Escobar.
TRAŽI SE
Neki senator
koji je stajao iza zakona 40
rekao je da istraže Renéa Higuitu.
„Sigurno zna gdje je Šef.”
TRAŽI SE
Zakon 40 kaže da osobi koja izravno ili neizravno
ostvari financijsku korist od otmice
prijeti zatvorska kazna.
Drugi prekršaj bio je
što je znao za otmicu,
a nije to prijavio i to se isto smatra kaznenim prekršajem.
Kad bi poštivanje zakona
ugrozilo nečiji život ili slobodu,
u tom slučaju nema kršenja zakona.
Onda su mi rekli da odam Pabla
i da neću morati u zatvor.
Počeli su me maltretirati,
govoriti da sam šupak i kurvin sin,
da ću trunuti u zatvoru.
Ucjenjivali su ga i možda nije rekao da su ga mučili.
Prije nego što su ga u lisicama odveli u Bogotu, pred kamerama,
helikopterom,
kao da je najgori kriminalac,
mučili su ga
u općini blizu Medellína.
RENÉOV PRIJATELJ
Ponavljali su
da će ga pustiti kaže li im gdje je Pablo.
Vjerovali ili ne,
pregovarali su sa mnom.
I tražili su Pabla Escobara.
Predložili su
da me neće optužiti predam li im Pabla.
U početku sam odvela djecu jednom ili dva puta.
No nije bilo…
Bilo je teško.
Rekao mi je da ih više ne vodim.
„Vidjet ću ih kad izađem.”
Mutno se sjećam
ulaza u zatvor.
Neki policajac me nosio,
a moja majka je ušla na druga vrata.
Plakao sam jer su me odvojili od nje.
Mislio sam da će me policija odvesti. To je bilo teških devet mjeseci,
pogotovo za moju majku i njega,
za njegovu baku
koja je najviše patila kad ga je vidjela
jer ga je odgajala kao sina.
Sjećam se
da ga je baka posjetila u zatvoru
i onesvijestila se.
Nije mogla gledati unuka takvoga.
To je bilo jako nepošteno.
Kad sam ga posjetio u zatvoru, počeo sam plakati.
Prije odlaska mi je rekao: „Odigrat ću utakmicu.”
Pitao sam kako.
„Igrao je posvuda, na međunarodnim turnirima i kupovima.”
Rekao je da igra sa svima u zatvoru.
Svi su ga ogovarali,
govorili su da ima veze s krijumčarenjem.
Nama, njegovim prijateljima, to je bilo jako teško.
Narod, Kolumbijci, zahtijevali su moju slobodu.
Sjećam se da je zajedništvo bilo jače kod nas,
u Nacionalnu i među nogometašima,
da ne spominjem reprezentaciju
jer smo tražili slobodu
i znali smo da je nepravedno zatvoren.
Bio je naš.
Bio je član našeg tijela,
naše momčadi.
Bilo je drugih golmana, ali nije u tome bila stvar.
René je bio naš golman.
Uskratili su nam Renéa u kvalifikacijama.
Kolumbija igra kvalifikacije za Svjetsko prvenstvo u SAD-u.
Može biti i izjednačeno.
ELIMINACIJA - SAD '94.
Pozdrav svima u Kolumbiji. Sigurno je cijela zemlja paralizirana.
Tim najviše osjeća izostanak idola Renéa Higuite, koji je u zatvoru
i koji će propustiti ovaj odlučujući susret.
Od trena kad smo stigli u Buenos Aires
bili smo uvjereni da nećemo izgubiti.
Bili smo uvjereni da ćemo se kvalificirati
jer je egal bio dovoljan.
Argentina bi mogla propustiti prvenstvo.
Maradona je bio na tribini.
Ta utakmica bila je posebno napeta.
Igrači su kritizirali Renéovo uhićenje i zahtijevaju njegovo oslobađanje.
Ne igraju za Kolumbiju,
nego za prijatelja, suigrača, idola.
Kolumbija!
To! Kolumbija! Gol!
Gol!
Nevjerojatno!
Gol!
To, gol!
Kolumbija pet, Argentina nula!
Kolumbijce opet zovu!
Publika želi da plješću!
ARGENTINA 0 KOLUMBIJA 5
Pljesak uzbuđenja,
veličanstven pljesak,
u ovoj dramatičnoj utakmici!
Gospodo, Kolumbija ide u SAD!
Želim čestitati kolumbijskoj reprezentaciji
na tome što su učinili za nas.
Ovo je najveći sportski uspjeh u kolumbijskoj povijesti.
Luis Carlos me zagrlio.
Skinuo mi je slušalice s glave.
Sve radio i TV postaje,
cijeli svijet, svi su pratili naš prijenos.
Nakon svih utakmica u kvalifikacijama tražili smo da oslobode Locoa.
Jesmo.
Za sve naše obitelji,
za Renéa Higuitu.
René!
Kad su momci ušli u svlačionicu prvo su se izgrlili
i vikali: „Sloboda za Higuitu!”
Higuita!
To smo prvo učinili, tražili smo da puste Renéa.
Vikali smo iz petnih žila.
UŽIVO S „EL CAMPÍNA”
Ovacije
za Renéa Higuitu!
Sloboda!
Nisu slušali, ali čuli su nas.
A pritom smo mu odali i počast.
Zaslužio je biti ondje jer je bio jedan od nas.
Higuita!
Sloboda!
UŽIVO - STADION „EL CAMPÍN”
DVA MJESECA POSLIJE
Kolumbijci,
prije nekoliko sati,
dobio sam potvrdu ministarstva obrane…
PREDSJEDNIK KOLUMBIJE 1990.-1994.
…o smrti narko-terorista Pabla Escobara
od strane Bloka za potragu.
KOLUMBIJSKA POLICIJA UBILA PABLA ESCOBARA
ŠEF KARTELA U MEDELLÍNU UBIJEN 16 MJESECI NAKON BIJEGA IZ ZATVORA
Svi pričaju o oslobađanju Renéa Higuite.
Čini se da su uslišane molbe idola i kolumbijskog naroda.
Svi mediji…
René Higuita mogao bi biti oslobođen idućeg ponedjeljka.
Je li to potvrda da će tada biti pušten?
Nakon što plati jamčevinu
u visini sto plaća, što je velik iznos.
U ponedjeljak ćemo u Medellínu prikupljati taj iznos
i nadamo se
da će u ponedjeljak popodne ili najkasnije u utorak
René biti u Medellínu.
Tužitelj De Greiff me nije želio pustiti.
Na kraju,
mislim da su me oslobodili 29.
Kako bi pokazao da je glavni,
držao me zatvorenog do prvog.
Živjela sloboda, René!
To je neustavan zakon.
Ustav se ne može ovako kršiti.
Ovime želimo skrenuti pozornost
na pravna pitanja i postojeći zakon.
Mislite li da je narušen vaš međunarodni ugled?
Ne, čak je i bolji.
Jer davanje života
i biti u pritvoru zbog humanitarnog djela
nije nešto što svi mogu.
Izgubili smo godinu dana
koju djeca nisu imala sa svojim ocem.
No izašao je.
Nemam riječi. Zaista smo sretni
primiti ovo od Kolumbijaca koji ga vole.
Suđenje se nastavilo
i nisam imao više problema sa zakonom.
Proglasili su me nevinim.
Kaže da je savršeno nesavršeno biće.
Sve što ga je dovelo do toga kakav je danas
samo je niz grešaka.
Pokušala sam zamisliti kako mu je bilo i mogu samo reći: „To je moj tata.”
Mislim da ne bi promijenio ništa
jer ga ta gesta čini takvim kakav je.
I znam da bi to ponovio.
Sad kad znate za taj zakon,
da vas pitaju za pomoć
jer je netko otet, biste li opet pomogli?
Sad kad znam za taj zakon, opet bih pomogao.
Ako treba spasiti život,
donijeti sreću nekome,
ne bih oklijevao.
Otišao je u zatvor kao jedna osoba
i izašao je kao ista osoba.
Bez obzira na komentare drugih,
potišteni René Higuita nastavlja trenirati.
Vratio se nogometu kao sjajan igrač, bez nesigurnosti.
Da, vrijeđali su ga i govorili mu svašta,
ali nikad nije reagirao.
Sve se poklopilo da René nije mogao na Svjetsko prvenstvo.
Prvo, bilo mu je nemoguće dosegnuti fizičku spremu
nakon devet mjeseci zatvora.
Nije mogao trenirati i natjecati se.
Hrana nije bila dobra za profesionalnog sportaša.
Pogledajte kakav je život. Nije otišao na Svjetsko prvenstvo,
no te je godine osvojio prvenstvo s Nacional Atléticom.
FINALE KOLUMBIJSKE LIGE 1994.
Želio sam se dokazati.
To mi je dalo hrabrosti i pokazao sam tu hrabrost na terenu.
Dodaje Alexisu! Zabij! Ulazi u šesnaesterac!
Juan Carlos!
I na tom sam terenu osvojio prvenstvo '94.
Meni je to velika nagrada.
Taj poklon želim podijeliti sa svim prijateljima,
s obitelji koja je propatila.
René Higuita imao je sjajnu 1994.,
pogotovo u sportu.
To mu je prvi naslov s Atlético Nacionalom
u kolumbijskoj ligi.
Pozitivan ulazak u 1995.
za kolumbijskog golmana Higuitu.
Što mislite o Higuitinom povratku u reprezentaciju?
To je normalno.
Dobar je igrač i dokazao je s Nacionalom
da se vratio u nogometnu formu.
Kako se osjećaš?
Jako dobro.
Kao da sam došao na nepoznato i novo mjesto,
ali imamo mentalitet da su to već uhodani putovi.
René je imao prilike,
ali ne slučajno jer mnogo puta ih je on stvorio.
Snimao sam reklamu za sok.
I u jednom dijelu igram nogomet s djecom.
Na golu sam
i klinac primi loptu prsima
i napravi škarice.
A ja sam napravio obrnute škarice.
Kakva ideja!
Dok sam stajao na golu,
prije utakmice, dečki bi mi pucali.
I radio bih škorpiona.
Dvije godine poslije bio sam spreman. Tad sam odlučio
da ću to učiniti.
Gdje?
Gdje god će pucati na gol.
Bilo u Castilli…
Ili na Wembleyju.
LONDON, ENGLESKA
Za kolumbijsku reprezentaciju
to je važna međunarodna utakmica
za svakog igrača.
PRIJATELJSKA UTAKMICA
ENGLESKA - KOLUMBIJA
Sudbina je htjela
da u nogometnom hramu, s kolumbijskom reprezentacijom,
taj engleski mladić pošalje loptu kakvu je htio.
To je bila ta.
Savršena lopta.
Higuita odbija!
Ludilo!
Nestvarno!
Zaboga!
Nevjerojatan manevar.
To je možda prekršaj…
Mislio sam da sam uprskao. Uvijek me zovu klaunom.
I dokazao sam da jesam.
El Pibe se brinuo da će me kritizirati.
Na kraju prvog poluvremena rekao sam da će biti gadno.
Čekao sam da dođe trener Bolillo.
Bolillo je ušao…
Došao sam do svlačionice i rekao:
„Da to više nisi ponovio jer mi je srce stalo!
Ubit ćeš me jednog dana!”
Ne znam je li se smijao, ali rekao je da neće više. Tako nešto.
Bilo je spektakularno. Poslije sam to gledao milijun puta.
Lopta je išla po sredini.
Pomislio sam da nema problema. Pomoćni sudac digao je zastavicu.
Kad sam napravio škorpiona i lopta je odletjela, spustio ju je.
Akcija je bila briljantna.
„Idemo igrati!”
Napad je poništen, ali to što je René Higuita učinio…
Rekao sam da je Božje djelo jer je savršeno ispalo.
Onaj tko ostavi traga u životu,
a pogotovo u tom sportu,
nije nužno najbolji igrač,
nije nužno blokirao najviše lopti,
nije nužno zabio najviše golova.
To je onaj koji čini veličanstvene stvari koje nitko ne očekuje.
A to je bio René Higuita.
Nakon što je u 23 godine igrao za 14 momčadi, zabio 43 gola,
te predstavljao svoju zemlju 12 godina, Higuita se 2009. umirovio.
Završio je igrajući za omiljeni tim.
Nije igrao profesionalno,
ali umirovio se u Nacionalu.
I već je nekoliko godina u stručnom osoblju Nacionala.
Vidim dobro u Renéu.
Ima stvari koje ljudi ne vole,
ali ja volim sve kod njega
jer René je poput sreće koju odrasli osjećaju
kad vide da su im djeca dobro.
I René je dobro.
Nitko mu ne može oduzeti
ljubav prema četvrti i prijateljima.
Mladići.
-Dobra večer. -Dobra večer.
Što ima, mali? Kako si?
René nikad ne napušta taj kvart.
Prijateljstvo mu je najvažnije
i naučio nas je biti odan prijateljima.
-Rasplakat ćeš me. -Zar ne?
Imam mnogo anegdota da smo nekamo išli.
Ali svi su nas lijepo dočekali kad bi René bio s nama.
Otkazat će sve da ide s nama.
Većina prijatelja su iz moje četvrti.
To su kvalitetni i dobri ljudi koji me vole.
Mislim da je nezahvalno zaboraviti odakle ste.
Još je veća osoba jer je autentičan.
René Higuita je uzor.
Ne govorim to samo zato što sam mu sin,
nego i kao Kolumbijac.
Usredotočen je na brigu o obitelji. Obitelj mu je prioritet.
Ništa mu nije važnije od obitelji.
Andrés kaže da jako sliči mom tati na prvoj pričesti.
Gleda mnogo njegovih snimaka i govori: „Vidi djeda!”
Volim svog pačića.
Volim Renéa
zbog toga kakav je čovjek. To nikad ne bih promijenila.
Njegova skromnost. Svi smo to naučili od njega.
I ljudskost po kojoj je poznat.
Nastojimo živjeti punim plućima svaki dan.
Ne zna što je učinio za mene i moju obitelj.
Ne vidi koliko nam je to značilo. Rođeni smo na isti dan.
Jedna je od životnih slučajnosti što mi je tako blizak.
Imam desetogodišnjeg sina
koji voli nogomet.
Zna ovu priču bolje od ikoga, ali ne zna tko je glavni lik u njoj.
Naravno da ću mu reći kad odraste.
Malo je ljudi postalo tako prepoznatljivo.
Mislim da je ostavio nasljeđe,
ne samo za našu zemlju,
ne samo za našu obitelj,
nego za cijeli svijet.
Higuita zadržava loptu!
Kad smo igrali nogomet, uvijek je najgori ili najdeblji morao na gol.
René Higuita dao je toj poziciji ponos i status.
René je jedna od najvećih legendi svjetskog nogometa
i najveća kolumbijska legenda.
Prijevod titlova: Tvrtko Lovreković