Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Джеръми. Хайде, трябва да тръгвам.
Съжалявам, татко. Един момент.
Днес бяха одобрени увеличения на данъците
от Комитета по данъци и финанси.
Същата по-висока корпоративна ставка от 26,5 процента.
Непроменена остава и ставката за капиталови печалби.
След малко ще ви запознаем с подробностите.
Но първо, времето.
Какво стана с онова момче от класа по математика?
Още ли те тормози?
Да, но само когато е с тъпия си приятел,
иначе е точен.
Така ли? - Да.
Добро утро, г-жо Кери-Мей.
Добро утро.
Как си днес? - Добре.
Много ти благодаря, че ще я вземеш от училище.
За мен е удоволствие. - Защо тя ще ме взема от училище?
Имам среща след часовете. Ще се прибера късно.
Но днес е петък - нашата филмова вечер.
Знам.
Съжалявам, миличка, трябва да вдигна.
Здравей, Грег. - Обаждам се да видя как си.
Днес е големият ден.
Просто искам да приключи.
Ще се справиш. Не се тревожи.
Не забравяй какво си говорихме и всичко ще е наред.
Какво искаш да приключи?
Готова съм.
Трябва да се подготвя.
Ще се видим в съда в 16 ч. Не закъснявай.
Няма. Ще се видим там.
Мая, скъпа. Съжалявам.
Ще гледаш филм с Кери-Мей.
Може дори да си поръчаш пица.
Но мама трябва да отиде на важна среща. Разбираш ли?
Мая? Хайде, миличка.
Трябва да тръгвам. Закъснявам за училище.
И ако не закусиш, ще закъснееш и ти.
Обичам те.
Защо се бавят толкова с решението?
Ами ако я получиш?
Имаш само два месеца да подготвиш речта си.
Ще се обадя в училището
и ще им кажа да решават по-бързо.
Татко, не го прави. - Защо?
Знае ли колко пари съм им дал?
А те ни карат да чакаме.
Няма две мнения по въпроса. Ти си по-добър ученик от нея.
Просто не им се обаждай. - Добре.
Ако скоро не вземат решение, ще ги принудя.
Ще се видим вкъщи.
Как Анджелоу разбира думите на Дънбар:
"Знам защо пее птицата в клетка"?
Какво ни казва?
Кайл.
Тя е чернокожо момиче, израснало на юг. Не е свободна.
В клетка е.
Да, но пеенето я кара да се чувства свободна.
Анджела? - Това не е точно така.
Като в затвор е.
Продължи, Анджела.
Жертва е на потисничество.
И расизъм. - И изнасилване.
Мая Анджелоу казва: "Аз съм птицата в клетка.
Крещя, за да бъда видяна,
чута, разбрана.
Искам да съм свободна".
Г-н Ейч, може ли и аз да излетя като птица 4 минути преди звънеца,
защото г-жа Шоу ще ме убие, ако пак закъснея за часа й?
Какво? Изучавам жените. - Само така.
В тази връзка домашното ви за уикенда
е да напишете стихотворение,
не повече от 10 реда, не по-малко от шест,
за момент, когато сте се чувствали в клетка.
За понеделник.
Предайте есетата си на излизане.
Благодаря.
Госпожо?
Може ли да ви помоля за съвет?
Разбира се. Затова съм тук.
Не е свързано точно с училището.
Е, донякъде,
но не става дума за уроците.
Значи не остана да говорим за урока. Какво има?
Става дума за едно момче.
Момче! И кое е момчето?
Ами едно момче. - Добре.
Извинявай. Момент.
Така е по-добре.
Е, каква е работата с това момче? Как да помогна?
Не знам.
В един клас сме по химия, постоянно филтруваме,
но още не ме е поканил на среща.
Пролетният бал наближава и не знам какво да правя.
Защо ти не го поканиш?
Какво? Не, не мога.
Защо не? - Защото не е...
Какво? Редно?
Живеем в 21-ви век, не в Мидълмарч.
Какво толкова? - Не знам. Проблемът не е там.
Ами ако не ме харесва?
Какво ще правя, ако ми откаже?
Ще го забравиш и ще намериш друг, заради когото да се тревожиш.
Животът ти не се върти около него.
Но ако искаш да отидете заедно на бала, му го кажи.
Да, това е идея.
Ако го поканиш, може или да откаже, или да се съгласи.
И в двата случая ще си наясно.
Според мен ще е във възторг.
Мислите ли?
Закъсняваш.
Много ви благодаря. - За нищо.
Ще ми разкажеш как е минало.
Обещавам. - Чудесно.
Чао.
Джеръми, какво става, човече?
Нищо особено. При теб как е?
Налегнал ме е страшен мързел.
Напълно съм изключил, брат.
Да, хубаво е да не мислиш за изпити.
Не ми казвай, че Джеръми вече се отпуска.
Защо не? Вече няма за какво да се стягам.
Вярно. Джулия стана първенец на випуска.
Ами...
Съжалявам, брат. - Не ми пука.
Както каза - напълно съм изключил.
Така те искам.
Баща ми купи вила на езерото.
Ела през уикенда. Хайде, до скоро.
Здравей, Грег. - Искат да преместят изслушването.
Какво? Момент.
Какво каза?
Искат да го преместят в 13,30 ч.
Не мога...
Но това е след час! Как така ще променят часа?
Нямат право, освен ако не се съгласиш.
Ако откажеш, ще поискат отлагане и ще насрочат нова дата.
Това е мръсна адвокатска тактика. - Какво ще правим?
Ти решаваш.
Ако не дойдеш, чакаш нова дата, но може да отнеме месеци.
Не мога да повярвам.
Ще дойда.
Не е проблем, ако откажеш.
По-добре да изчакаме, отколкото да закъснееш.
Няма трафик в момента. Ще съм при теб след 40 минути.
Сигурна ли си?
Искам да приключим днес. - Добре. Ще кажа на съдията.
Тръгвам веднага.
Да му се не види!
Господи!
По дяволите!
Съжалявам. - Няма проблем.
Заповядайте.
Аз съм виновна, Джеръми. Бързах. Добре ли си?
Да. Исках да попитам дали имате приемни часове.
Исках да обсъдим финалния проект.
Имах, но току-що разбрах, че имам ангажимент.
Може ли да почака до другия вторник? - Чакайте.
Не си дошъл заради проекта. - Трябва да поговоря с някого.
Мога да остана пет минути, но после трябва да тръгвам.
Хайде, седни.
Честито, абитуриенти!
Добре. Какво има?
Джеръми?
Не мога да ти помогна, ако не знам какъв е проблемът.
С удоволствие ще седя тук с теб мълчаливо
следващата седмица,
но сега, ако искаш да ми кажеш нещо,
трябва да говориш.
Добре.
Играете ли шах, г-жо Ейч?
Какво?
Играете ли шах? - Не.
Знам правилата, но отдавна не съм играла.
Сигурно предпочитате табла.
Какво общо има със...
Ако искате да разберете,
ми позволете да обясня.
Добре.
Не, не играя шах.
Аз съм президент на клуба по шах.
Знаете ли какво е "гамбит"?
Чувала съм го. Какво беше?
Гамбитът е вид дебют.
Жертваш пешки, за да придобиеш преимущество.
Губиш пешките, но печелиш предимство
в дългосрочен план...
Слушате ли ме? - Да. Извинявай.
Не знам накъде биеш...
Някой ще стреля в училище.
Извинявай. Какво?
Сигурен съм.
Джеръми, това е много сериозно твърдение.
Не изглеждам ли сериозен? - Господи!
Добре, разкажи ми. Какво знаеш?
Някой ученик ли се закани?
Не. - Какво тогава?
Видя ли някой с оръжие?
Не, не съм.
Тогава защо казваш, че някой ще стреля?
Говори, това не е игра.
Животът на приятелите ти е в опасност.
Кажи ми защо подозираш, че някой ще стреля.
Няма да разберете, поне засега.
Джеръми, трябва да ми кажеш.
Иначе нямаше да си тук.
Ще те изслушам и ще се опитам да те разбера.
Моля те. - Знам.
Затова дойдох при вас, но не знам откъде да започна.
Какъвто и да е проблемът, ще го решим.
Имаш ли доказателства,
че някой планира стрелба?
Не ми е приятно да го казвам, но трябва да те попитам.
Възможно ли е да си твърде...
... подозрителен, предвид случилото се с Ли?
Искате да кажете "параноичен"?
Ще те разбера, ако подобни ситуации те притесняват.
Все пак ти беше брат. - Това беше грешка.
Виждам, че няма да ме разберете.
Почакай! Съжалявам.
Закъснявам за много важна среща,
затова съм разсеяна, но явно е важно.
Искаш ли да отидем при директорката
и да го обсъдим?
Не, ще говоря само с вас.
Знаеш, че трябва да й докладвам, след като приключим.
Да, но засега искам да говоря само с вас.
Добре, ще те изслушам,
но искам да ми кажеш всичко.
Обещавам.
Добре.
Още не е късно да отменя срещата.
Ще им се обадя и после съм на твое разположение.
Идеята не е добра.
Ще отнеме секунда. - Казах да не го правите.
Стига, трябва да ги предупредя.
Не бива да закъснявам. Само минутка.
Затворете телефона. - Джеръми.
Ако не затворите, ще убия вас и всички в сградата. Затворете.
Искам да ме слушате много внимателно.
В момента най-важното е да разберете, че този пистолет
е снабден със заглушител.
Мога да стрелям, без да ме чуят.
Джеръми... - Нека довърша.
Казвам ви го, защото съм сигурен, че ще викате за помощ.
И ако го направите,
ще ви застрелям в главата, преди някой да ви чуе.
Моля ви, не викайте.
Не искам да ви убивам, ако не се налага.
Кимнете, ако разбирате.
Мога да ви запуша устата и да ви вържа, но не искам да го правя.
Сигурно ще имате въпроси. Предпочитам да водим диалог.
Дайте ми телефона.
Спрете да мислите и изпълнявайте, или много хора ще умрат.
Това ли е малката г-жа Ейч?
Ще взема и ключовете.
Справяте се чудесно. Сега седнете и не мърдайте.
Кой ключ е?
Месинговият. - Добре.
Така...
Така е по-добре.
Джеръми, какво правиш?
Казах ви, че някой планира стрелба в училище.
Аз съм този някой. - Но защо?
Не разбирате, но и това ще стане.
Наистина не разбирам.
Винаги си бил... - Образцов ученик азиатец?
Добър ученик. Това не си ти.
Грешите, това съм аз.
Заради наградата ли... - Не ми пука за наградата!
Само на баща ми му пука дали ще съм първенец на випуска.
Добре, извинявай.
Джеръми, не го прави, моля те.
Каквото и да мислиш,
каквото и да чувстваш, това не е решение.
Не мисля, че искаш да осъществиш плановете си.
Как може да говорите така, след като не знаете какви са?
Защото говориш за...
Насилието никога не е решение.
С цялото ми уважение,
не знаете какво мисля.
Нито какво чувствам. Не знаете какво съм планирал.
Затова не бързайте да ме съдите.
Казвате да не съдим за книгата по корицата.
Това не е книга, а истинският живот и ти имаш пистолет.
Моля те, остави... - По-тихо.
Моля те.
Това е лудост.
Не, не е. Не съм луд.
Разбира се, че не си, но това е лудост.
Виж се.
Не искам да направиш грешка
Не е грешка.
Не сме в Колумбийския или в Паркланд.
Не съм Сънг-Хуи Чо. Не съм психично болен.
Уверявам ви, че съм напълно с всичкия си.
Добре.
Тогава защо не поговорим за това? Тъй като очевидно не разбирам,
защо не ми кажеш какво смяташ да правиш с този пистолет?
Това е гамбит.
Ако искаш да говориш, говори.
Не се крий зад шахматни метафори.
Имате право.
А и вече загубихме достатъчно време.
Когато звънецът бие в 13,50 ч.
след края на осмия час,
ще застана в коридора и ще застрелям съучениците си в главата.
Защо искаш да направиш такова нещо? - Не искам, но трябва.
Трябва да докажа, че съм способен на това.
Помисли каква болка ще им причиниш.
Ти най-добре познаваш болката. Брат ти...
Точно заради него го правя.
Не, той не би го искал.
Не знаете. Едва го познавахте.
А и, г-жо Ейч,
казах ви само какво ще направя,
но не и защо.
Няма значение. Нямаш никакво оправдание.
Нима? Мислите ли? - Сигурна съм, Джеръми.
Знаете ли какъв е този пистолет?
Не е важно какъв е.
Полуавтоматичен 9-калибров, с 4,5-килограмов спусък.
Удълженият пълнител побира 20 патрона.
Със същия пистолет убиха брат ми.
Не му е бил необходим заглушител в шумния киносалон.
Онази вечер не беше в настроение.
Получил петица на едно есе.
Когато татко разбра, вдигнаха голям скандал.
Баща ми се закани да го изгони, ако получи още една петица.
Ли изхвърча бесен и отиде на кино, за да се успокои.
Платил 11,50 долара за билет.
Купил голям пакет пуканки и газирана вода
и бързо влязъл в салона, за да гледа трейлърите.
Обичаше трейлърите.
47 минути се наслаждавал на великолепен екшън,
преди един мъж от задния ред да зареди пистолета си
и да започне да застрелва зрителите в тила.
Благодарение на модерното озвучаване в салона,
хората решили, че изстрелите са част от филма.
Както казах - не му е трябвал заглушител.
Убива девет души, преди да се усетят какво става
и да се втурнат към изходите.
Брат ми бил осмият.
За 7 минути 26 души са мъртви и още десетина - ранени,
защото това е попаднало в грешни ръце.
Помня, когато ми се обади директорката.
Отначало не повярвах. Нямаше смисъл.
Наистина. Всички казваха,
че било безсмислен акт на насилие.
Двайсет и шестима убити! Само защото психопатът решил,
че да застрелваш хора, е част от нощното забавление.
Съжалявам, Джеръми.
Аз също. - Сигурно е било ужасно.
Да, беше най-ужасното нещо, което съм преживявал.
Тогава защо ще го повтаряш? - Не го повтарям.
Ще сложа край.
Имаш предвид...
Не това имах предвид.
Вероятно ще съм мъртъв до края на деня.
Искам да сложа край
на тази епидемия.
800 души месечно получават обаждане, че техен близък е бил убит.
И това са само убийствата.
Ако включим и самоубийствата, числото се утроява.
Не ми приличаш на човек, който обича оръжията.
Стига, учителка сте по английски. Можете да оцените иронията.
Не виждам нищо иронично. Объркан си.
Какво правиш, скъпи?
Знаете ли откъде взех пистолета?
Познайте.
От баща ти? - Да бе!
Все едно му стиска.
Той води битките си с пари.
Явно не сте много близки.
Не сме тук да говорим за баща ми.
Сега познайте откъде го взех. - Не знам.
Онлайн. Представяте ли си?
Не беше с един клик, но определено не ме затрудниха.
Създадох няколко фалшиви профила и един ден пристигна по пощата.
В комплект със заглушител, пълнител и шест кутии муниции.
Джеймс Дънкан - мъжът, убил брат ми,
взел своя от оръжеен панаир в друг щат.
Платил в брой, без дори да покаже лична карта.
Отнело му по-малко от половин час.
След това пропътувал 1000 км,
за да осъществи великия си план в киното.
Никой не знае защо е избрал киното и защо го е извършил.
Но знаем, че някой му е продал оръжие,
способно да убие 26 души за седем минути.
Сега ми кажете, кой фактор в това уравнение е безсмислен?
И какво?
Ще стреляш в училището, защото си против оръжията?
Господи, Джеръми, това е...
Идеята не е добра, скъпи.
Напротив. Гениална е.
Недейте.
Кой те търси?
Казах ти, че закъснявам за среща. Очакват ме.
Ще се чудят къде съм... - Млъкнете.
Кой е Грег? Кой е?
Адвокатът ми.
Адвокатът ти?
Не ми казвайте, че имате проблеми със закона,
Ако ми беше позволил да се обадя, щях да отменя срещата.
Сега ще ме търси
и ще продължава да ми звъни.
Позволи ми да му се обадя и да му кажа, че няма да успея.
Може да не съм първенец на випуска, но не съм толкова тъп.
Какъв е кодът?
Трябва ли да питам за всичко по два пъти? Какъв е кодът?
Нула, три, седемнайсет.
Рожденият ден на дъщеря ти?
На братовчед ми.
Изпрати съобщение до Грег.
Какво да гласи?
Съжалявам. В задръстване съм. Ще дойда скоро. Не се тревожи.
Ето съобщението. Да го изпратя ли?
Да.
Добре. Изпратено.
Готово. Докъде бяхме стигнали?
Тъкмо осъзнаваше каква ужасна грешка допускаш.
Препоръчвам позитивното мислене.
Искам да ви убедя в правотата си, а не за да ме разубеждавате.
И пак ще повторя...
Разберете,
че това не е импулсивно решение.
Нито безсмислен акт на насилие.
Планирам го от дълго време.
Всяка една подробност.
Знам къде трябва да бъда и кога трябва да съм там.
Обмислил съм всичко.
И знам, че след като го извърша,
хората ще отворят очите си
и ще спрат насилието с оръжие.
Да допуснем, че си прав. Не си, но да допуснем.
Убиваш куп невинни деца
и приемат закона за контрол на оръжията "Джеръми".
Това не те оправдава.
Оправдава ме. - Грешиш.
Не ти решаваш кой да живее и кой да умре.
Не става така. - Напротив.
Вие най-добре знаете. - За какво говориш?
Не ви ли писна от коляното на врата?
Чие коляно? - Много добре ме разбирате.
Коляното, което те следва в магазините,
което те спира за измислено нарушение,
което вика полиция, защото играеш в парка с дъщеря си
и смята, че мястото ви не е там.
Коляното, което не те наема заради "неподходящо" име.
А ако те наемат, ти плащат по-малко
от по-неквалифицираните.
Какво общо има...
Коляното, което може да ти отнеме живота,
дори когато си в собствения си дом?
Това коляно.
Те решават кой да живее и кой да умре.
Накъде биеш, Джеръми?
Правя каквото трябва.
Аз също.
Понякога трябва да жертваш пешката пред царя или пред царица.
Жертваш пешките, за да спечелиш играта.
Това не е игра.
Това е живот!
Печелиш, като бъдеш добър човек, като живееш щастливо.
Като помагаш на другите. - Точно това правя.
Хипотетично, ако изляза от тази стая и убия само сто души
и приемат закон, който намалява тази статистика дори с една трета,
ще съм спасил над 15 000 души
през първите пет години.
165 спасени живота за всеки един, който отнемам днес.
А вие ме разубеждавате.
Да. - Престанете.
Казвате, че ако влак е напът да удари 165 души,
но можете да го отклоните, за да удари само един,
не бихте натиснали лоста? Аз със сигурност бих.
Дори ако този един човек беше брат ти?
Няма значение.
Сама сметнете. - Не мога.
Цената на човешкия живот е неизмерима.
Ще докажа, че грешите.
Нищо няма да докажеш. Това не ти е задача.
Не е ли?
Разликата е, че ти не отклоняваш влака,
ти го управляваш.
Трябва ли да седя със скръстени ръце?
Така няма да промениш света.
Грешите.
Отнемайки властта им, променяш света.
Имате ли по-добра идея? - Не знам.
Но не може да убиваш, за да постигаш целите си.
След като Джеймс Дънкан уби брат ми и още 25 души,
се присъединих към Ученици срещу оръжието.
Сенатът предложи закон, който щеше да забрани оръжия
и да поправи пропуските в закона, които използва Дънкан.
Както и ти. - Бързо схващате, г-жо Ейч.
Ходих по митинги, обикалях от врата на врата,
събирах подписи, писах картички.
Държах речи.
Контрол върху оръжията. Сега!
Направих всичко възможно, за да приемат закона.
Но за пореден път Конгресът го отхвърли, и то след масова стрелба.
Шейсет на четиридесет. Нямаше шанс.
Бум!
Просто така. Хвърлих толкова енергия
и усилия, но нищо не постигнах.
Защото в крайна сметка
решението зависи от стая, пълна с политици,
които са корумпирани,
зависими от лобисти
или твърде уплашени да направят промени преди избори.
Ако имаш проблем с правителството,
кандидатирай се за пост.
Президент си на ученическия съвет. Ще учиш в Харвард.
Вече си поел по този път.
Кандидатирай се.
Предложи законопроект. Постъпи правилно.
Създай свое наследство. - Това и правя.
Просто пропускам глупостите.
Когато с Ли бяхме в шести клас,
учителката ни даде изненадващ тест.
Най-отгоре пишеше: "Прочетете внимателно инструкциите
и ги изпълнете".
Прочетох първия въпрос:
"Напишете името си в горния десен ъгъл".
"Това е лесно," помислих си.
И написах "Джеръми Чу".
Втори въпрос:
"Обърнете листа и нарисувайте звезда".
Нарисувах звезда.
Трети: "Прегънете долния ляв ъгъл и нарисувайте кръг".
Четвърти: Напишете "куче".
Всеки следващ въпрос беше по-лесен от предишния...
... докато не стигнах до последната задача - номер 25.
"Игнорирайте въпросите от 1 до 24 и предайте празен тест.
Всеки ще получи отличен".
И? - Беше номер.
За да се почувстваме глупави.
А аз толкова се старах.
Нарисувах идеалната звезда. Написах името си безупречно...
Само за да разбера, че е било безсмислено.
Ли усети, че е номер. Беше по-умен от мен.
Няма да се вържа втори път.
Да, мога да се боря 20 г., за да ме изберат
и да прокарвам законопроекти сантиметър по сантиметър.
Или мога да постъпя умно и да пропусна глупостите.
Не си схванал целта на урока. - Така ли?
Докато си кипял от яд, че си вършел безсмислен работа,
останалите деца са се забавлявали да рисуват звезди и кръгове,
да драскат по листа и да отговарят на лесни въпроси.
За тях е било забавление
и в това е бил смисълът, скъпи.
Животът не е тест, на който да изкараш отличен.
Смисълът е в радостта да рисуваш звезди,
да ядеш пица или да слушаш красива музика.
Смисълът е в безсмислените неща, в глупостите.
Я стига! В музиката няма красота.
Тя е математика.
Просто модел от ноти, които или е правилен, или не е.
Красотата е между нотите.
Хайде сега, ще ми кажеш, че не чувства нищо,
когато свириш на виолончело?
Свиря на виолончело само заради баща ми.
Мога да свиря съвършено, без да изпитвам нищо.
Баща ми плаче, когато репетирам,
но не заради музиката, а защото му напомням за Ли.
Гадно е да си оцелелият близнак.
Самото ми съществуване кара нашите да избухват в сълзи.
Съжалявам, Джеръми.
Сигурно е ужасно.
Каквото и да правя от тук нататък, няма да е достатъчно.
Винаги ще ги натъжавам. Сега поне ще има причина.
Вероятно няма да ми повярваш, но знам какво е.
Убиха мой близък.
Наистина.
Обикновено не говоря за миналото си в училище.
Когато си израснал в беден чернокож квартал в Маями
и искаш да работиш в елитно училище,
не си склонен да разказваш за детството си.
Но на теб ще ти разкажа, защото ще ме разбереш.
Беше 12-ият рожден ден на братовчед ми Джей.
Бях на осем.
С приятелката ми Джасмин бяхме у Джей и играехме на дама.
Бях толкова съсредоточена да стоя на един крак,
че дори не забелязах Джей, който тичаше зад нас
и полицейската кола, която го гонеше.
Звукът...
Не мисля, че бях чувала толкова силен звук.
Всичко свърши още преди да разбера.
Общо десет секунди.
Знам какво преживяваш.
Знам какво е да ти отнемат някого.
Рожденият ден на братовчед ви е кодът на телефона ви.
Съжалявам за братовчед ви. Наистина.
Но той ви е бил братовчед, а аз изгубих брат си.
Не знаете какво преживявам.
Знам, Джеръми.
Братовчед ми, като безброй други чернокожи,
имаше мишена на гърба.
Той просто си играеше с пистолет играчка.
Попита ме какво е да те притискат с коляно.
Ужасно болезнено е.
Но не виждаш чернокожи да се защитават с оръжие, нали?
А може би трябва.
Тогава Конгресът ще ни обърне внимание.
През ден има масова стрелба, но нищо не се променя.
Както сам каза - Санди Хук. Деца, Джеръми.
И нищо не се променя.
Паркланд - нищо. "Пълс Найтклъб" - нищо.
Лас Вегас - нищо.
Само ще нараниш още хора и ще причиниш страдание.
По-тихо. - Чуй ме, Джеръми.
Ще разрушиш десетки живота, както и своя.
Нищо няма да промениш.
Напротив.
Затова говоря с вас,
за да разкажете истината.
Какво?
Някой трябва да им каже защо съм го направил.
Свидетел, който да обясни, че не съм бил луд,
че съм искал да спася хиляди.
И какво очакваш от хората?
Да ти простят?
Да те уважават? Да те потупат по рамото?
Трябва да променят законите и това повече да не се повтаря.
Съжалявам, но така нищо няма да постигнеш.
Познавате ме, винаги си пиша домашното.
Ще успея.
Защо аз?
Стига, г-жо Ейч.
Не знаете ли, че сте любимата ми учителка?
Не е забавно...
Г-жо Хил, там ли сте?
Забравих си учебника. Може ли да го взема?
Ако гъкнете, ще застрелям първо вас.
Ехо?
Г-жо Хил?
Г-жо Хил, вътре ли сте?
Без номера.
Ако се опитате нещо, ще я убия и ще е по ваша вина.
Здрасти, Анджела. - Здрасти? Как си?
Добре. Извинявай, не те чухме.
Г-жа Хил тъкмо ми помагаше с глупавата сценка за завършването.
Звучи забавно.
Ако унижението пред цялото училище ти се струва забавно, тогава - да.
Не и ли това идеята на празника?
Завършваме, така че спри да се тревожиш от мнението на хората.
Права си, но мога да мина и без сметанов пай в лицето.
Сигурна съм, че ще се справиш. - Благодаря. Дано.
Съжалявам, че ви прекъсвам.
Дойдох за учебника, май съм го забравила тук.
Може ли да огледам? - Разбира се. Влизай.
Съжалявам, че ви прекъсвам. - Не се безпокой.
Ето го. - Чудесно. Благодаря.
Радвам се, че не го забрави. Ще се видим в понеделник.
Г-жо Хил...
Нали не сте споделили с никого какво си говорихме?
Не, разбира се.
Добре. Пожелайте ми късмет.
Джеръми...
Какво има?
Беше ми много забавно да уча с теб.
Мисля, че си сладък.
Питах се дали би искал да ме заведеш на пролетния бал другия месец?
Анджела... Леле!
Това хубаво "леле" ли е, или лошо "леле"?
Определено е хубаво. С удоволствие.
Но след като ти ме покани, ще дойда като твой кавалер.
Чудесно.
Трябва да продължим с репетициите. Ще го обсъдим по-късно.
Междувременно може да си потърсиш рокля.
Ще ми кажеш какъв цвят е, за да ти взема букетче.
Добре, после ще го обсъдим.
Нямам търпение.
Чао. - Чао.
Всъщност, Анджела... - Да.
Имаш ли нещо против да погледна учебника ти?
Просто съм любопитен за нещо.
Благодаря. - Не, чакай.
Джеръми има пистолет!
Не!
Анджела?
Господи! Не, не, не.
Какво направи? - Млъкнете.
Какво направи?
Казах да млъкнете.
Вие сте виновна.
Не исках да го направя.
Нито звук.
Тихо.
Ще заключа вратата. Да не си мръднала!
Всичко е наред.
Влязоха в час.
"Всичко е наред"?!
Нищо не е наред, Джеръми. Нищо.
Какво направи?
Мислехте, че ще й дам учебника, без да го проверя?!
За толкова тъп ли ме вземате?
Да, аз дръпнах спусъка, но вие я уби.
Глупости! - Тихо.
Ти я уби.
Нали това искаше?
Не е ли това великият ти план?
Всъщност не е.
Анджела не беше в списъка.
Какъв списък?
Казах ви - не съм луд.
Не искам да убивам повече хора, отколкото се налага.
Кой е в списъка?
Девет ученици. Само девет.
Кои са?
Проблемът е в Конгреса. Никога няма да вземат мерки,
защото не ги засяга.
Пълнят джобовете си с пари от Националната оръжейна асоциация
и никога не са потърпевши.
Кой е в списъка?
Не разбирате ли? Искам да им покажа болката.
Искам да видят какво е да загубиш син или дъщеря.
Веднага ще гласуват за по-строг контрол върху оръжията.
Децата на четирима конгресмени учат в "Кингс Академи".
И четиримата са "за" оръжията. Това са първите 6 в списъка.
Лорън е в него. Баща й лобира за Асоциацията.
А Боби и Брайън. Майка им е юрисконсулт на "Смит и Уеъсън".
Когато разберат, че може да се случи и на тях
и че проблемът е общ,
ще сложат край на всичко това.
Ти си лъжец. - Какво?
Просто лъжец.
Кълна се, че не съм ви лъгал.
Искаш хората да те смятат за мъченик,
който се бори за доброто на човечеството,
но ти не си мъченик, а убиец.
Това е отмъщение. - Не е.
Отмъщение е.
Обвиняваш конгресмените за случилото се с Ли и искаш да им го върнеш.
След смъртта на братовчед ми все си представях
как убивам ченгетата.
Исках да ги застрелям.
Нормално е, но това...
Грешите.
Не се опитвам да им отмъстя. - Прав си.
Ще отмъстиш на децата им, което е още по-лошо.
Постъпката ти не е благородна, нито героична.
Не искаш да промениш света,
а да си върнеш на хората, на които си ядосан.
Не търся отмъщение.
Искам властимащите да разберат какво е да загубиш близък.
Имаш предвид хората, чиито живот беше застрашен
в Капитолия по време на размириците.
Спрете кражбата!
Същите, за които властта беше по-важна
от това да разследват вътрешния тероризъм.
Тези хора ли?
Може да се криеш зад политическия активизъм, колкото щеш,
но това е егоистично и грешно.
Правиш го, за да ти олекне,
но ти си същият като тях.
Грешите и имате късмет, че не търся отмъщение.
Ако исках да убия всички отговорни за смъртта на Ли,
вие нямаше да сте жива.
Какво? Сега и мен ли обвиняваш?
Удивително е как не мислим за последствията.
Ли отиде на кино, след като се скара с баща ми заради слаба оценка.
Познайте кой му я написа? - И какво?
Искаш да се чувствам виновна, защото съм му писала петица?
Не беше за отличен. Писах му петица, не съм го убила.
Нямаше да отиде в онова кино, ако не бяхте вие.
Познавахте го.
Знаехте какво означава тази оценка за нас.
Затова ли ме избра?
Разказваш ми всичко това заради оценката на брат ти?
Избрах ви, защото стаята ви е в края на източното крило,
където имат час всички от списъка.
В 13,50 ч., когато звънецът бие,
и излязат от час, аз ще ги чакам.
Трябва да се подготвя.
Господи!
Искаш ли да знаеш откъде я взех?
Онлайн? - Имаме победител.
Сега ще оставя пистолета
близо до мен.
Бърз съм, затова не си мислете, че не мога да ви убия
само защото не го държа, ясно?
Ясно.
Добре.
Това е тактическа карабина М15.
Полуавтоматично оръжие с оптичен мерник
и пламегасител.
Пълнителят е с 30 патрона 5.56,
които излизат от цевта със скорост 2000 метра в секунда.
Тежи три килограма без патроните.
Има чувствителен спусък и е точна до 450 метра.
Жалко, че е създадена да убива хора.
По-рано казахте, че не аз решавам кой да живее.
Не е вярно.
Бихте ли казали същото за ченгетата, които убиха братовчед ви?
Защото ми се струва, че те решават кой да живее и кой да умре,
особено ако говорим за чернокожи.
Не е същото.
Но аз все пак съм тук и сглобявам оръжие за масово унищожение.
Не!
Спри!
Престани.
Всичко свърши.
Грешите, г-жо Ейч. - Достатъчно.
Няма да ти позволя да нараниш още някого.
Дай ми телефона.
Хайде, извади го от джоба
и го остави на пода. Веднага!
А ако не го направя? - Дай ми го.
Ще ме застреляте ли? - Не искам.
Но няма да ти позволя да нараниш още някого.
Дай ми телефона.
Не се шегувам. Веднага ми го дай!
Бавно.
Дай ми телефона!
Съжалявам, не мога.
Джеръми, не искам да те нараня.
Не бихте наранили ученик. - Ти не си ученик.
Дори не си човек. Ти си чудовище.
Иска ви се да вярвате в това, но знаете, че не е вярно.
Аз съм тийнейджър. Заблуден младеж, който се опитва да разгадае света.
Аз съм Джеръми Чу от клуба по шах,
а вие сте учителката ми по английски. Не можете да ме нараните.
Ваш дълг е да ми помагате.
Избрах ви за мой свидетел, защото знаех, че ще ми помогнете.
Остави телефона на пода,
за да не ти докажа колко грешиш.
А може би ви избрах, защото знам, че ако стане напечено,
няма да ви стиска да ме спрете.
Твърде слаба сте, за да ми се противопоставите.
Джеръми... - Не ви стиска.
Джеръми!
Добре.
Съжалявам. Ето. - Бавно.
Бавно.
Добре, разбрах. - Бавно.
Бавно. - Остави го на пода.
Събудете се.
Знам. Съжалявам. Не исках да се стига дотук,
но не ми оставихте избор.
Не ме гледайте така.
Бъдете благодарна, че не ви гръмнах, след номера, който ми извъртяхте.
Имате късмет, че ми трябва свидетел.
Знам, че ви е трудно, но не се тревожете, почти приключихме.
Имаме още малко време.
Остават 19 минути.
Май си дадох повече време.
Получавате отличен за старанието, но няма да се получи.
Да ви отпуша ли устата? - Да.
Не мога да ви освободя, но нямам нищо против да си поговорим.
Да убия малко време, а това изглежда неудобно.
Добре, но имам две условия.
Първо, не викайте, очевидно.
И второ, искам да ми отговорите на един въпрос.
Съгласна ли сте?
Кажете ми за каква среща закъсняхте днес.
Какво?
Срещата, за която адвокатът ви пише и ви звъни цял ден.
Няма значение. - Хайде, любопитен съм.
Вие сте учителка по английски.
За какво ви е адвокат? - Съжалявам.
Не обичам да обсъждам личния си живот с ученици.
Мога пак да ви запуша устата. Нали се съгласихте с условията?
Майната им на условията, пикльо неден!
Знам, че няма да ме убиеш.
Нали искаш свидетел?
Прави каквото искаш, но аз приключих с разговорите.
Така да бъде.
Впечатлен съм. Проявявате характер.
Права сте, няма да ви убия. Дори няма да ви измъчвам.
Но да ви е ясно,
че след 17 минути ще застана в коридора и ще започна да стрелям.
От вас зависи дали ще застрелям само деветимата от списъка
или ще убия 10, 11 или 12 души.
Нали не искаше да убиваш повече хора?
Да, ако ми кажете каквото искам. - Не е честно.
Личният ми живот няма нищо общо. - Има.
Ако адвокатът ви се обади в офиса, ще провали плановете ми.
Колко жалко! - Наистина.
Защото ако ни прекъснат точно сега,
ще загинат невинни хора и всичко ще бъде напразно.
Сега ми кажи защо имаш среща със съдия.
Не е среща.
Изслушване е. Водя дело за попечителство.
За попечителство?
Развеждате ли се?
Не исках никой да разбира.
Поне не до следващата лятна ваканция.
Добрата новина е, че ще го запазя в тайна.
Вече не ми пука.
Явно не сте се разделили приятелски, щом сте стигнали до съд.
Да, не сме.
Не съм свикнала с всичко това -
частна гимназия, наследствено богатство...
Израснах в беден квартал в Маями.
Ходих в държавно училище.
После завърших общински колеж.
Изтрепвах се от работа.
След това завърших магистърска програма.
Малко по малко си проправих път дотук, до богаташите,
за да уча децата им да работят здраво.
Тогава срещнах един мъж.
Влюбих се безумно.
Семейството му се оказа доста богато.
Оженихме се.
Роди ни се дъщеря.
И изведнъж на него му хрумва, че не трябва да работя.
Каза, че нямало нужда, въпреки че му повтарях
че искам да работя и че обичам работата си.
Вярно, че се налага да стоя до късно
заради родителските среща или за да оценявам есета,
но на мен ми харесва.
Престъпление ли е?
Това прави ли ме лоша майка?
Не знам, г-жо Ейч.
Но знам, че сте наистина добър учител.
Може и да не съм идеалният пример за това, но е така.
Бяхте любимата учителка на Ли.
Обвини ме, че държа повече на учениците,
отколкото за детето.
Мъжът ми е богат,
а аз бях достатъчно глупава да подпиша предбрачен договор.
Сега разполага с екип от адвокати, а аз имам Грег.
Не се явих на изслушването.
Каква ползва от това, че съм добър учител?
Господи!
Никога не съм искала
детето ми да расте в разбито семейство.
Все едно. Уморена съм.
По-добре да живее с него.
Никога не е по-добре.
Не и за децата.
Нашите се разведоха след убийството на Ли.
Ако дъщеря ви прилича на мен, едва ли ще иска да се разделяте.
Дъщеря ми няма нищо общо с теб!
Трябва да ми благодарите.
Благодарение на мен тя спокойно ще може да ходи на кино.
Зареди теб ще расте ужасена.
Така или иначе, ще расте ужасена.
Не аз създадох ужаса, коляното на врата ви го създаде.
Джеръми...
Въпрос на гледна точка.
Поне имате основателно оправдание да не се явите на изслушването.
Джеръми, умолявам те, не го прави. - Вече съм го решил.
Сега ще им дадеш нещо, за което да се хванат.
И вместо да приемат закон за по-строг контрол върху оръжията,
ще започнат да раздават оръжия на учителите.
С това ли искаш да те запомнят? - Затова още сте жива.
Вие ще ги накарате да разберат.
Ще разберат, че ти си убиец.
Схващаш ли, Джеръми?
Това е убийство.
Ти уби Анджела.
По-тихо, или ще ви запуша устата.
Чуй се само. Ти си луд. Не си на себе си.
Не съм луд. Останалите са луди.
Заблуждават се, че са в пълна безопасност.
Смятат, че е напълно нормално за една година
да се продават 27 милиона оръжия.
Не е нормално да разстрелваш приятелите си в училище.
Не е нормално, радикално е.
Нормалното не върши работа.
Ще останеш в историята
като поредния социопат, гледал твърде много филми с насилие.
Когато ме попитат какво се е случило тук,
ще им кажа колко си изперкал.
Как през цялото време си говорил несвързано на себе си.
Млъкнете.
Как си разговарял с въображаеми хора и с брат си Ли.
Казах ви да млъкнете!
Няма да ме убиеш.
Ако ме убиеш, няма да се налага да обяснявам какъв си психопат.
Хората сами ще се досетят.
Направите ли го, всички тези деца ще умрат напразно.
Ако искате животът им да е значел нещо, ще кажете истината.
Ще разкажете на света защо съм ги убил.
Прав си, ще кажа истината.
Разстрелял си ги, защото не си станал първенец на випуска.
Внимавай, кучко!
Мога да разширя списъка.
Ще лежат на вашата съвест.
Ето.
Хана ще излезе от час по история. Ще я застрелям.
Джош. Кара.
Ще е като да стрелям по риба в буре.
Добре, но не можеш да ме убедиш, че е вината е моя.
Колкото повече хора убиеш, толкова по-луд ще изглеждаш.
Добрата новина е, че ще привлечеш внимание към психичното здраве.
Чудя се...
... как ли ще се отрази на майка ти и на баща ти.
Едно е синът ти да е убит от терорист,
но да имаш син убиец...
Не мога да си представя чувството.
Това ще ги съсипе. - Не ми пука. Майната му на баща ми!
Той нищо не направи и не ми пука, че ще го разочаровам.
Интересуват го само оценките и Харвард.
Е, ще го съсипеш. Майка ти също.
Медиите ще ги преследват. Обществото ще ги отритне.
Ще се наложи да си сменят имената и да се преместят някъде,
където не те познават.
Не знаете какво говорите.
Ще видите какво ще стане, когато приемат закона.
Родителите ми ще се гордеят с мен.
Ще видят колко живота съм спасил
и ще се гордеят с мен.
Ще забравят за съществуването ти. Ще казват: "Ли нямаше брат".
Правя го за Ли!
Сериозно ли искаш да кажа това на баща ти?
Ще ме удари по-силно и от теб. - Не е вярно, той ще разбере.
Накрая ще разбере.
Защо не му се обадиш?
Кажи му, че го правиш за Ли, да видим какво ще ти каже.
За толкова тъп ли ме мислите? - Какво? Страх ли те е?
Може би защото знаеш какво ще ти каже.
Ясно.
Не е това, нали?
Писнало ти е от коляното му на врата ти.
Майната ти! Знам какво целите.
Опитвате се да ме ядосате.
И успявам. Погледни се.
Това наистина те жегна.
Продължавайте да дрънкате глупости.
Имате още няколко минути.
Наистина те е страх да му се обадиш, нали?
Страх те е от собствения ти баща!
Както сам каза - зависи от гледната точка.
След всичко, което е направил за теб, си се превърнал в глезльо.
Нищо не е направил за мен. - Моля те.
Виж какво имаш - образование,
храна, дом, коли...
Не всеки е имал това като дете.
Той ти го е осигурил.
Може и да е бил строг,
но само защото е искал най-доброто за теб.
Сега ще опетниш името му
и ще му разбиеше сърцето.
Няма ли да се сбогуваш?
Той вече загуби Ли.
Знаеш колко е тежко да не можеш да се сбогуваш
и да кажеш "обичам те" за последен път.
И сега отново ще го подложиш на същото
и ще го накараш да се чувства виновен.
Обади му се.
Сбогувай се.
Кажи му, че го обичаш.
Няма да му разкрия плана си. - Както решиш.
Не е нужно да казваш нещо, което не искаш.
Но недей да изчезваш от живота му.
Не искаме да се развикаш, докато говоря, нали?
Джеръми.
Моля те.
Моля те, недей.
Джеръми. Спри.
Не.
Престани!
Ало?
Здрасти, татко.
Джеръми?
Да, аз съм.
Как си?
Чий е този телефон? По време на час ли ми се обаждаш?
Имаме час за самоподготовка.
Тогава защо не учиш?
Исках да ти се обадя и да ти кажа, че... те обичам.
Днес се обадих в училището.
Казаха, че са избрали Джулия за първенец на випуска.
Преценили са, че го заслужава повече от мен.
Да, вероятно го заслужава.
Може би ако учеше, вместо да си играеш с телефона...
Сбогом, татко.
О, не!
Ето, направих го. Сбогувах се.
Джеръми, моля те!
Три минути.
Време е да се подготвя.
Съжалявам, че ви оставям вързана, но след малко ще ви намерят.
Не се тревожете. - Джеръми!
Благодаря ви, че ме изслушахте.
Не че имахте избор.
Знам, че не ви беше забавно
и че не сме на едно мнение, но...
Надявам се поне да разбирате, че намеренията ми са добри.
Знам, че ако поискате, ще кажете на целия свят, че съм бил луд.
Кой знае? Може и да съм.
Но ще бъде голяма загуба,
ако не излезе нищо добро от този кошмар.
Затова им кажете защо го направих.
Кажете им, че светът има нужда от промяна.
Погрижете се това никога повече да не се повторя.
Време е.
Беше ми приятно, г-жо Ейч.
Джеръми.
Джеръми!
УБИЙСТВЕН ФИНАЛ
Превод ДИМЯНА КОВАЧЕВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО