Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Ce-i, mă, de ce claxonezi ? - Păi, să ştie c-am ajuns.
Să ştie c-am ajuns... Păi, ce, eşti la tine acasă ?
Păi, da, dar...
Când o să-ţi dai seama că lucrurile nu sunt atât de simple cum crezi tu ?
Auzi, mă, dar... pe unde crezi că o să iasă, pe uşa aia albă sau pe aia maro ?
Pe aia albă. Pe aia maro ies maşinile, ce-ai ?
Crezi că-l mai ţin mult ?
Îl ţin până diseară, îl ţin cât au ei chef.
Hai, mă, că n-a făcut cine ştie ce.
A stat şi el un an acuma, na.
Sunt oameni şi ei, n-o să-l ţină toată ziua.
Facem pariu ?
Dinele, avem mult de stat, până diseară îl ţin.
Eu mi-am luat sendviş, mi-am luat cafeluţă.
O s-avem de stat, îţi zic eu. Ascultă-mă ce zic.
Uite-l că vine.
Dar ce-a slăbit !
Îi lasă cu barbă şi cu pletele astea la puşcărie.
Înainte, puşcăria era altceva, aveai zeghe, aveai... Era ordine.
Mai stai şi tu în spate, că eu mereu am stat.
Ce faci, Sile ?
Auzi, da' laşi şi tu ţigara aia afară, te rog ?
Cum a fost ?
Mai uşor a doua oară.
Mergem ?
Păi, mai aştepţi pe cineva ?
Vezi că tu aveai să-mi dai 40 de lei.
Uite ce frumoasă e toamna.
Nici n-am simţit când a trecut vara.
De la poluare.
Se inversează polii şi se schimbă clima.
Auzi, du-mă şi pe mine pe Turturelelor. Am o treabă.
Mi-ai adus alea ?
Da, vezi că e o pungă acolo în spate.
Da, nenicule.
Ce mai face Gina, e bine ?
Ah, da... bine, mulţumesc.
Tot în Italia ?
Nu, e în Anglia. Şi-a găsit un job mai bun acolo.
- Da' pe aici mai vine ? - Da, vine.
A fost şi de Crăciun. Vine...
De Crăciun ? Păi, suntem în septembrie, mă.
Da, dar suntem foarte ocupaţi, multă treabă, da'... a zis că vine.
Mi-a promis că vine.
Ce-ai, mă ?
Ei, nimic, nu.
Mă doare aicea, am şi nişte ameţeli...
Ai grijă, mă.
Să ştii că e destul de grav.
Adică ?
Adică nu pot să spun, dar... nu e bine.
Dar spune, mă, nu ne lăsa aşa.
Băi, între noi fie vorba,
să ştiţi că nu mai am mult.
Las', că nu e prima oară !
Nu, nu. De data asta e pe bune.
Simptomele sunt clare. O să trebuiască să fiu şi operat.
- Aoleu ! - Da.
Când ?
Nu ştiu, dar operaţia e foarte grea, Dinele.
- Nici nu se face la noi în ţară. - Păi, dar unde ?
În străinătate. Bine, poate se face şi la noi,
dar n-am încredere în medicii de la noi.
Tu ai idee cum îşi iau ăştia diplomele ? Tu ai idee ?
Îl las să mă taie unu' care n-a pus în viaţa lui mâna pe bisturiu ?
Iartă-mă, tată, dar nu am încredere.
În spital intri pe picioarele tale şi ieşi în sac de plastic.
Păi, e posibil aşa ceva ?
Păi, şi la cine te duci dacă nu e doctor ?
- Am eu o cunoştinţă. - De unde ?
Paşcani.
L-am cunoscut pe un forum.
Păi, şi nu e doctor ? Ai încredere în el ?
Păi, e doctor.
E veterinar.
- Ah, veterinar. - Da.
- Adică, de-ăsta de animale ? - Da, mă.
Tot medic e, dar şi noi suntem tot animale, nu ?
Nu, ce e cel mai important este că
Big Pharma n-a reuşit să penetreze industria asta a medicinii veterinare,
adică să prescrie ăştia toate porcăriile.
Uite, el mi-a dat să iau asta.
Am luat câte-o gură şi deja mă simt mai bine.
- Păi, e bine dacă te simţi bine. - Păi, da...
Problema este că, dacă mă operez, operaţia asta este foarte scumpă.
Cât ?
Costă, costă mult, şi statul nu acoperă.
Lasă că-ţi dau eu.
- Fii atent. - Ce să-mi dai tu...
Ştii ce-am primit azi de dimineaţă ?
Ştiţi ?
Zi, mă !
N-are rost să vă spun până nu e sigur, da' totuşi vă zic.
Zi !
Am primit un mail că am câştigat la loto.
- Cum ?! - Ce, mă ?
Iar ?
Da. Dar faza e că nu ţin minte când am participat.
Păi, cum ?
Păi, am primit un mail de la Loteria din Nigeria că am câştigat un milion de euro
şi dacă le dau datele mele, ei îmi trimit banii.
- Bravo, mă. - E ţeapă, mă !
Ba nu, crede-mă, mă, că aşa e, mă. Era şi mailul tradus în româneşte.
Bine, era tradus aşa, mai cu dicţionarul, dar era...
se înţelegea, adică şi-au dat silinţa oamenii.
Nu e, mă, Dinele. Deci ascultă-mă.
Statistic vorbind, dacă nu joci, ai zero şanse să câştigi, nu ?
Păi, normal. Băi, e ţeapă-ţeapă.
Adică, internetul e plin de nenorociţi şi de hoţi.
Ei îţi dau ţie mailul ăsta, îţi iau datele şi-ţi fură banii din cont.
Pe bune, numai proştii pun botul la aşa ceva. E schemă pentru fraieri.
Da, bă, dar m-am uitat atent la adresa de mail
şi era scris foarte clar acolo The... The Lottery of National Nigeria.
Da, mă, da, dar internetul nu e pentru toată lumea.
Pe internet sunt hoţi şi nenorociţi.
Deci, tot ce este pe internet este ţeapă, Dinele. Dar tot.
Mai puţin forumurile de veterinari.
Păi... exact. Tre' să ştii unde să te uiţi, ce să cauţi.
Mda...
- Păcat, erau buni banii ăia. - Mie-mi spui ?
- Las' că am eu o soluţie. - Ce soluţie ?
- Am un pont. - Ce pont ai tu, mă ?
Un pont să facem bani.
Doamne, iartă-mă, să nu fie vreun pont din ăla de te-a dus în puşcărie.
N-ai tu treabă, mă.
Aici, aici... Staţi aşa, da ?
- Crezi că mai face din astea ? - De-astea ce ?
Nu ştiu. Prostituţie... naiba ştie.
Păi, cum, dar cine stă aici ?
Aici stă Mirela aia. Aia e prostituată, Dinele.
Păi, ce treabă are el cu ea ?
Păi, nu ştiu ce treabă are, că nu vorbim din astea. E băiat mare, face ce vrea.
Da, dar totuşi...
Vreau să vorbesc cu ea, băi !
Ţi-am zis să nu te mai prind pe aici ?
Băi, n-auzi ? Îţi rup picioarele dacă te mai prind pe aici !
Dă-i, dă-i, dă-i !
Hai, bă, stai !
Scuze !
Mamă, dacă-i dădeam una, moare !
Ce-a fost asta, mă ?
N-ai tu treabă, mă !
Ce m-am speriat !
Dinele, du-mă la gară !
Ce faci, pleci ?
Cum să plec, mă ? Am o treabă.
Nici nu mai trece trenul pe-aici.
Păi, atunci te duc.
Hai, că vin repede.
- Stai că mergem cu tine. - N-aveţi de ce.
Stai, mă, că cine ştie cu cine te iei la bătaie pe-aici.
Nu mă iau, mă, cu nimeni la bătaie.
Un' te duci, mă ?
Au avut flotă mare de tot. Dar s-a vândut, au tăiat-o bucăţi,
au dat-o la fier vechi. Toată.
Deci toate vapoarele, petroliere, tot, tot, tot.
După care a venit mafia transportatorilor
care a pus CFR-ul pe butuci. Înţelegi ?
Tot aşa, trenurile, pac-pac, le-au luat, le-au dat la fier vechi,
le-au dat la străini, pe unde le-or fi dat.
După care au luat şinele de tren. Şinele de tren, toate, da' toate.
Şinele de tren din România nu mai există pentru c-au fost furate. Toate.
Păi, cum toate ? Şi pe-astea nu le-au furat ?
Ei, astea nu. Dar restul, da. Tot.
Deci nu mai avem vapor, nu mai avem tren.
Acum pun şi industria auto pe butuci, că trecem pe electric. Tot.
Dar în industria auto încă sunt patrioţi.
Hai, c-am făcut rost.
- Ce-ai făcut rost ? - N-ai tu treabă, mă.
Ce-ai făcut, mă, rost ?
Hai, că nu pot să vă zic aici, că ne-aude lumea.
Voi ştiţi care e treaba cu cripto-monedele ?
Care monedele ?
Cripto.
Da, mă. Ştiu eu. E ţeapă, Dinele. Jocuri piramidale. Caritas.
- Nu e. - Ei, nu e.
- Îl ştiţi pe Mugurel ? - Da, mă. Ăla de la gară.
Mugurel, de anul trecut până acum, a scos 7.000 de euro din cripto.
Du-te, bă de-a aicea ! A scos...
Bă, dacă vă zic. Şi-a luat Golf 6 din Germania.
Hai, mă, lasă-mă.
Scaune de piele, geamuri electrice, GPS...
Deci, Dinele, hai să ne înţelegem.
Mai uşor câştigi de două ori la loto decât din cripto-monede.
E ca la Bursă. Elon Musk. Elon Musk câştigă, da.
Băi, ăştia de sus, Grupul Bilderberg. Ăştia vând, cumpără,
să se îmbogăţească pe spinarea noastră, a oamenilor simpli.
- E foarte cinică treaba, Dinele. - Stai aşa. Tu n-ai înţeles.
Eu aici nu vorbesc de speculă. Eu nu zic să cumpărăm sau să vindem.
- Da' de ce vorbeşti ? - Eu zic să minăm.
A, păi, asta e altceva, mă.
- Ce, ce să facem ? - Să minăm.
Să minăm ?
- Păi, e bine, că mă pricep. - La ce te pricepi tu, mă ?
Păi, eu am fost miner în tinereţe. În Retezat, pe Valea Jiului.
Am minat la cărbune de m-au ieşit ochii, după aia s-au închis.
De unde ştii tu, mă, să minezi ? Că tu habar n-ai.
Şi-ţi trebuie calculator. Tu n-ai calculator.
Cu ce minezi, cu bicicleta ?
Pe ăsta, pe Mugurel, l-a ajutat un băiat, Ionuţ.
Un fel de geniu, se pricepe la tot, la calculatoare, la cripto.
Cică a fost şi la olimpiadă pe judeţ. A luat menţiune.
Şi de unde ştii tu că ne ajută ?
Păi, Ionuţ şi Mugurel se au ca fraţii, au fost colegi de bancă în liceu.
Aşa...
Mugurel are o datorie la mine, şi i-am zis aşa ceva:
măi frăţioare, dacă tu mă bagi pe mine în combinaţie, eu te şterg de datorie.
Şi vă bag şi pe voi în combinaţie.
Hai, mă, şi ne-ajută ăsta pe ochi frumoşi ? Vezi de treabă.
Ai, mă, puţină încredere, mă. O să vezi.
Mugurel vorbeşte cu Ionuţ, şi mâine mergem la el.
Bă, dacă nu închideau ăştia minele, departe mai eram.
Care dă ?
Sărut mâna !
- Bună ziua ! - Ionuţ e acasă ?
- Da. Cine îl caută ? - Eu.
Noi. Suntem prieteni cu el. Ştie, ne aşteaptă.
Da ? Atunci poftiţi.
Poftiţi, intraţi în bucătărie. Poftiţi.
Ionuţ e la baie acuma, dar poftiţi.
Vă dau un ceai ?
- Vă fac un ceai până iese el ? - Nu, mulţumim.
- Vreţi un ceai ? - Nu vrem.
- Nu vreţi nimic ? - Nu.
Am făcut nişte fursecuri.
- Cu ce sunt ? - Cu nucă.
- Mama, vezi că s-a terminat hârtia. - Da, o să pun.
Hârtie, nu săpun.
Hai, noroc.
Salut.
Astea nu-s alea care-mi plac mie.
Lasă că-ţi cumpăr altele.
Noi suntem prietenii lui Mugurel. Mi-a zis că a vorbit cu tine.
Nu mi-a zis.
Mugurel de la gară, îl ştii, da ?
Da.
Mi-a zis că l-ai ajutat să mineze cripto.
Da.
Şi mi-a zis că ne ajuţi şi pe noi.
Suntem prieteni cu el.
Pardon.
- Să trăiţi. - Pardon. Bună ziua.
- Bună ziua. - Pardon. Bună ziua.
Deci ne ajuţi ?
Cu ce ?
Cu minatul.
Ne-a zis că eşti bun cu calculatoarele.
Da. Cu calculatoarele.
Vă ajut, da.
Haideţi la mine în cameră.
Hai la el în cameră.
Haide în cameră la el.
- Sărut mâna. - Mama, mergem la mine în cameră.
Da, am auzit, nu sunt surdă. Poftiţi.
Lăsaţi.
Deci, Mugurel zice că l-ai ajutat să mineze cripto.
Da, l-am ajutat.
Şi zice că poţi să ne ajuţi şi pe noi.
Cu ce să v-ajut ?
Păi, cu minatul.
În primul rând, să ne spui cum funcţionează chestia asta,
că înţeleg că te pricepi la calculatoare, noi nu ne pricepem.
Da, mă pricep.
La calculatoare, zic.
Da, la calculatoare.
Păi, asta zic, să ne spui şi nouă
cum funcţionează chestia asta cu cripto-monedele ca să ştim cum facem.
Cripto-monedele sunt o metodă de a face plăţi fără bănci.
Şi ca totuşi să existe o modalitate de a valida tranzacţiile şi plăţile,
există un sistem de semnături digitale.
Şi fiecare bloc de plăţi are un anumit cod.
Iar acel cod nu poate fi calculat decât prin încercări, prin forţă brută,
iar minerul care descoperă primul codul,
primeşte 6,25 monede, o dată la 10 minute,
codul este descoperit şi se face un nou bloc.
- Aţi înţeles ? - Nu.
Ba da. Minerul care descoperă primul codul
primeşte 6,25 monede, o dată la 10 minute.
Da.
- Da, mă, asta înţelesesem, normal. - Bravo !
Noi, noi trei ce trebuie să facem ca să putem să minăm ?
În primul rând, vă trebuie o staţie de minare.
Ce staţie ?
- Adică ce fel de staţie ? - Un calculator foarte puternic.
Am eu un calculator la servici.
Joacă şefa pe el cărţi, da' cred că merge.
Ca să ai o şansă să minezi cripto
trebuie să ai un calculator cu zeci de procesoare, plăci video,
altfel e degeaba,
ţi-o iau înainte alţii cu calculatoare mult mai puternice.
Deci nu merge.
E ca la loterie. Cu cât ai mai multe bilete, cu atât ai mai multe şanse.
Aşa e, joci la mai multe capete, da.
Şi putem să folosim calculatorul tău ?
- Nu. - Nu.
Şi Mugurel de unde are staţie ?
I-am construit-o eu. El doar a luat componentele.
Deci dacă noi facem rost de componente, poţi să construieşti tu ăsta ?
- Pot, normal. - Asta e !
- Păi, şi de unde iei componentele ? - Nu ştiu.
Ia stai un pic, merg şi componente de-astea mai simple,
sau trebuie unele specifice ?
Merg, normal.
Perfect, am o idee.
- Tre' să v-arăt ceva. - Ţi-am adus napolitanele.
Poftim.
Hai cu mine să vă arăt ceva. Hai, hai şi tu. Hai, Ionuţ.
- Mănânc când mă-ntorc. - Hai că trebuie să vă arăt ceva.
Mamă, ies afară cu prietenii.
Hai !
Deci astea toate sunt calculatoare luate de primărie pe fonduri europene
pentru casa de cultură.
Stau de ani de zile aşa, n-a deschis nimeni niciodată nicio cutie.
Păi, şi nu le trebuie la casa de cultură ?
Ce casă de cultură ? Păi, ai văzut tu pe-aicea vreo casă de cultură ?
Trebuia să se facă, dar nu s-a mai făcut.
Deci le putem folosi ?
Da, nu plânge nimeni după ele. Proiectul a expirat, paguba s-a prescris.
Ionuţe, ia vezi dacă sunt bune de ceva.
Sunt bune, da.
Au venit fără monitoare, de-aia stau degeaba.
Las' că am eu.
Păi, şi când minăm ?
Stai aşa, să le monteze băiatul ăsta.
- Şi apoi putem să minăm ? - Da.
Sper să mai pot, c-am îmbătrânit şi eu.
Auziţi, merg până la maşină puţin după caschetă şi revin imediat.
Păi, hai să le luăm să le ducem la prezidiu, acolo pe masă.
Băi, eu am o treabă, dar vin repede, da ?
Auzi, vezi că mi s-a făcut rău.
Mă duc să mă întind şi eu un pic pe canapea.
Nu ştiu dacă mai pot să stau în picioare.
Vin înapoi, nu te las aşa.
Mă întorc repede.
Alo ?
Alo, Gina ? Ce faci ?
Alo ?
Gina ?
Uite, n-ai mai sunat ieri şi-am vrut să văd ce faci.
Nu dădeam de tine.
Da, mă bucur.
Ţi-ai luat bilet să vii ?
Păi, cât poate să fie ?
Auzi ? Fii atentă.
Eu o să mă apuc iar de minat şi dacă fac nişte bani, îţi trimit.
Păi, nici de Crăciun ?
Şi de Anul Nou ?
Am înţeles. Auzi ?
Da. Dacă afli ceva, te rog eu să-mi spui.
Da, mulţumesc.
Te iubesc.
Alo ?
Pa.
Vreau să vorbim ceva.
Ce zici ?
Bine, dar hai să vorbim puţin.
De ce ţipi ?
Da' ce bine arăţi.
Şi tu.
Mi-a fost dor de tine.
- Ce, ţie nu ţi-a fost ? - Ba da, dar...
- Dar ? - Dar...
Acuma sunt cu Ticuţă.
Păi, şi ce, te iubeşte el cum te iubesc eu ?
Mă iubeşte şi el cum poate.
Dar tu-l iubeşti ?
Zi că-l iubeşti, şi plec, te las în pace.
Uite, să-mi tai o mână dacă nu plec. Zi că-l iubeşti.
Chestia e că Ticuţă are grijă de noi, da ?
Şi dacă nu era el...
Eu nu mai vreau să fac ce făceam.
Îmi plăteşte şi datoriile.
Ăsta micu' tre' să-nceapă şcoala.
Eu nu puteam să te-aştept, nu ştiam când ieşi.
Dar să ştii că n-o să uit niciodată ce-ai făcut pentru mine.
Hai, mă...
Ce-i asta ? De unde ai asta ?
M-am lovit.
- Te-a lovit ăsta ? - Nu.
Stai !
- Te rog eu frumos. - Mamă, deci dacă-i dau una, moare.
Taci, te rog.
Fii atentă cum fac.
Eu o să fac rost de bani,
şi-o să vin şi-o să te iau şi pe tine, îl iau şi pe Matei, şi plecăm de-aici.
Unde să plecăm ?
Nu ştiu, oriunde. Afară.
Păi, eu nu ştiu limbi străine.
Las' că-nvăţăm, că nici eu nu ştiu.
Hai, mă băieţi, hai să-i dăm drumul la treabă, că-mbătrânim aici.
Acuma.
- Ce faci cu asta pe cap ? - Cum adică ce fac ?
Păi, când intri în mină, trebuie să fii echipat corespunzător.
Hai, mă, nu mai râde aşa, că dacă se surpă muntele şi rămâi în beznă,
cine te-ajută ?
- Da... - Vezi că muntele nu iartă.
- Zici că facem treabă cu astea, Ionuţe ? - Aha.
- Putem să le dăm drumul ? - Da.
Hai.
- Astea consumă cât scrie aicea ? - Îhî.
Păi, înmulţit cu câte calculatoare sunt nu e bine.
- Nu ţine instalaţia electrică. - Ţine, ţine.
Păi, fă şi tu un calcul.
N-are cum să nu ţină.
Sile, clădirea asta are 100 de ani,
sar siguranţele şi când dăm drumul la filtrul de cafea.
- Pe bune ? - Pe bune.
- Păi, şi ce facem ? - Păi, nu ştiu. Nu ţine.
Dinel, tu ţi-ai schimbat instalaţia electrică acasă, nu ?
Da.
Aia e, măi băieţi.
Luăm toate calculatoarele şi mergem acasă la Dinel.
Păi, da, dar trebuie să facem un calcul şi să vedem cât obţinem din minat
faţă de cât curent consumăm. Eu zic că mergem în pierdere.
N-avem cum.
Fă mă un calcul să vezi cât consumă. Ştii cât e kilowattul ?
- Nu. - Păi, şi-atunci ?
- Ionuţ, aşa e ? - Consumă, da.
- Aşa mult ? - Da.
Păi, Mugurel nu consumă ?
Mugurel fură curent.
Păi, ia stai, măi băieţi, furăm şi noi.
Ne cablăm direct la reţea. Hai la gară să vorbim cu Mugurel.
Nu, mă, n-am ce să vorbesc cu Mugurel.
E pui de securit, nu ştii niciodată cu ăştia.
Hai nu te mai căca atâta pe tine.
Am principii. Nu mă bag în combinaţii cu securişti şi cu masoni. Am zis.
Deci fii atent ce-ţi zic eu. Ai răbdare. Fii atent ce-ţi zic.
În genunchi o să vii la noi la uşă,
şi o să baţi la uşă când noi o să ne îmbogăţim.
Nu fac compromisuri. În viaţa mea n-am făcut niciun fel de compromisuri.
Staţi puţin, ascultaţi-mă ce vreau să vă zic.
Am un unchi care lucrează la centrală.
E paznic la centrala electrică.
Auzi, şi dacă ne cablăm cu toate astea acolo, funcţionează ?
Da. Funcţionează.
- Ai văzut ? - Păi, şi de ce n-ai zis aşa ?
- Păi, am zis acum. - Perfect.
Păi, împachetăm, ducem la maşină şi ne ducem la centrală.
Mă duc să-mi fac o cafea.
Tu ai lumină în casă pentru că Ceauşescu s-a preocupat
şi a făcut toata salba asta de hidrocentrale.
Ipoteşti, Slătioara, Drăgăneşti, Rusăneşti, Izbiceni.
A, plus Făgăraş-Hoghiz, asta era cea mai mare din ţară,
dar a venit Revoluţia... Băi, Dinele...
Nu aici, mă băieţi, că vă vede cineva. Haideţi cu mine să v-arăt.
Tre' să le luăm şi pe-astea.
Hai, mă, cât mai durează, mă ?
Gata.
Gata ?
Îi dau drumul ?
Bagă.
- Îi dau gaz ? - Aha.
3, 2, 1 şi !
...rezultatele alegerilor din Rusia.
După numărarea voturilor, preşedintele... Ce s-a-ntâmplat ?
Pe ce-ai apăsat, mă ?
Pe buton.
Ce facem acum ?
Da'... credeţi că-i de la noi ?
Astea sunt luminile de avarie.
Ce-aţi făcut, mă ? E pană-n tot oraşul.
Ăsta merge.
Păi, cum merge dacă-i pană în tot oraşul ?
Păi, consumă ce produce centrala, că turbinele merg, n-auzi ?
E pană în toată ţara.
Ce-ai făcut, mă ?
Eu ?
Nimic.
Adică...
Bă, dar dacă ăsta merge, e ok.
Hai, mă, să facem bani.
Apucă-te de treabă.
Ascultaţi ştirile Kiss FM.
Pana de curent care a cuprins întregul teritoriu al României
şi câteva localităţi din Bulgaria şi Republica Moldova
a fost parţial stabilizată în cursul acestei dimineţi,
iar situaţia este acum sub control în cea mai mare parte a ţării.
Conform declaraţiilor oficiale ale Guvernului,
încă nu se cunosc motivele pentru care toată ţara a căzut în beznă,
însă, în urma unei anchete
demarate în această noapte la mai multe staţii din ţară
s-a descoperit că avaria a deconectat de la sistemul energetic
mai multe hidrocentrale de pe Olt şi Argeş.
Autorităţile au decretat stare de alertă,
toate cursele aeriene naţionale şi internaţionale au fost deviate
către aeroporturile din Sofia şi Budapesta.
Pagubele totale produse de pana de curent sunt estimate
la câteva sute de milioane de euro.
Veniţi puţin.
Ascultăm acum declaraţia ministrului...
Ce ?
Ceva e ciudat.
Ce ?
Avem 294 de monede.
Aşa, şi ? E bine sau e rău ?
O monedă e 20.000 de euro.
Tu vorbeşti serios ?
Aşa îmi arată aici. Uite, 294.
Păi, da, dar cum se poate aşa ceva ?
294 ori 20.000... Cât fac, Pompiliu ?
Aproape 6 milioane de euro.
Bă, voi aţi înnebunit ?
Da, mă, 6 milioane de euro, atâta face.
- Bă, tu faci mişto de noi ? - Nu fac. Uite, 294 monede.
Păi, da, dar cum ?
- Dacă a fost pană în toată ţara... - Aşa...
Înseamnă că noi am fost singurii care am minat toată noaptea
şi am înnimerit toate codurile.
E ca şi când am fi singurii care joacă la o tombolă.
- Deci am câştigat la tombolă ? - Într-un fel, da.
Stai, mă, lasă-l un pic.
Deci, s-a întrerupt curentul şi atunci n-a mai putut să mineze nimeni,
şi am minat noi de capul nostru de 6 milioane de euro.
- Exact. - Aproape !
Bun, cum scoatem monedele ? Cum le luăm, ca să zic aşa ?
- O variantă e cu un e-wallet. - C-un ce ?
Un portofel virtual.
Nu. Nu. Îmi pare foarte rău. Nu, nu cu mine.
Ce-ai, mă ?
Tot ce e pe internet este ţeapă. Vrei să le fure cineva ?
Ai văzut ce-au păţit actorii ăia la Hollywood, că le-au spart mailurile ?
Eu de-atuncea nu mai am mail. L-am suprimat.
- Eu n-am avut niciodată. - Păi, foarte bine.
Banii se ţin la saltea, nu pe net, nu în bănci. Să fie clar.
- Cum să ţii cripto-monede la saltea ? - Nu ştiu...
De fapt, se poate dacă le punem pe un stick.
- Pe un ce ? - Pe un stick USB.
De unde luăm unul ?
- De la magazin. - Aoleu.
Am eu.
De unde ?
E un breloc pe care l-am câştigat la o promoţie când am pus benzină.
- Ăsta e stick OSB ? - Îhî.
- Şi e bun ? - Da.
Ia.
Bine, bă Dinele, bă !
Nu mai dăm banii pe el. Bravo, mă Dinele !
Şi trebuie să-ţi alegi o parolă ca să nu ţi-i fure cineva.
- Da, bă, parolă. - Ce parolă ? Eu la mail am parola.
Ca la mail, exact.
Da, parola de la mail e parola. Am pus aşa ca să nu uit.
- Păi, nu e bună. - De ce ?
Păi, e simplă, o ghiceşte oricine.
Trebuie una complicată cu cifre şi cu litere.
- Păi, ce cifre ? - Şi litere.
Ce litere ?
Pune şi tu numele de fată a lui Gina, anul căsătoriei, cât porţi la pantofi.
- Chestii de-astea. Hai, bagă. - Hai, Dinele.
- Bagă ! - Hai.
Stai.
- Hai, mă, nu vă uitaţi. - Hai, mă. Dă-te, Ionuţe.
- Hai, mă, gata ? - Gata.
Gata, ai băgat ?
Bă, 6 milioane de euro.
- Hai să sărbătorim. - Unde ?
- La bar. - Mergem să facem un duş mai întâi ?
Că am transpirat. Scoate drăcia asta o căldură de m-a...
Alo, stick-ul !
A, da, da...
Hai.
Ionuţe, te speli şi tu pe dinţi după ce strângi aici, da ?
- 6 milioane ! - Bravo, mă, bravo !
Ioane, ia-ţi şi tu o bere, mă.
Hai noroc.
Ce faci, mă ? Păi, dai noroc cu Cola ?
Da' ce are, mă ?
Păi, tu nu ştii că poartă ghinion ?
Niciodată nu dai noroc cu apă sau cu cola.
Dar nu pot să beau alcool, nu-mi dă voie doctorul.
- Veterinarul... - Da, mă, n-am voie.
- Dar ai voie cola ? - De cola n-a zis nimica.
Şi asta nu e cola, asta n-are E-uri, n-are parabeni, e naturală.
- I-auzi, mă... - Da.
- Creşte cola în copaci. - Da, mă, ce să spun !
Da, mă, da, creşte cola în copaci că, dacă bei din aia cu E-uri
faci boala vacii nebune. Ştiai asta ? Există studii în privinţa asta.
Dinele, Occidentul este imun la studii din anii '60, nu mai crede în ştiinţă.
- Băi ! Hai noroc ! Gata, bea şi taci. - Nu mai vorbi prostii.
Bă, eu mă duc să dau o gheară, că azi simt că am noroc.
Da, două guri de medicament, două de cola că se potenţează.
O oră pauză.
Linie !
Ţine minte, Coriolan Brediceanu, cel mai bun prieten al lui Traian Vuia.
Traian Vuia avea deplină încredere în el.
Coleg de bancă, colegi de liceu, colegi de şcoală generală,
pe unde or mai fi fost, ăla a luat planurile le-a dat la francezi.
Francezii le-au dat la americani. Americanii ştii cum au făcut ?
- Hai să vedem cum împărţim banii. - Păi, cum să-i împărţim ?
- Adică cât ia fiecare. - Ce, mă ?
Păi, împărţim egal şi fiecare îşi ia jumate.
Păi, stai, mă ? Cum egal ?
Păi, e combinaţia mea. Dacă nu eram eu...
Dacă nu erai tu ce, mă ? Dacă nu eram eu, nu se găseau calculatoare,
dacă nu era Dinel, nu se găsea curent. Cum adică ?
- I-auzi mă, nu se găseam calculatoare. - Băi, băi, nu vă certaţi.
- Al dracu' hoţ ! - Al dracu' zgârciob !
- Eu sunt zgârciob ? - Da.
Zi cât vrei.
Jumate.
Da, jumate-jumate, nu jumate de-a lui Dinel.
Bine, Sile.
- Bine, Pompiliu. - Bine.
- Aşa faci, da ? - Da.
Eu credeam că suntem toţi pentru unul, unul pentru toţi.
Când te vorbea toată lumea de rău pe-aicea, cine-ţi lua apărarea ?
Tu erai la puşcărie. Zi, mă ! Nu-i luam eu apărarea ?
- Uite, întreabă-l pe Dinel. - Da, îţi lua.
Ca să nu mai zic că ai să-mi dai 40 de lei de-un an.
- Ia, mă, 40 de lei, mă. - Ce de-un an ? Mai bine de-un an.
- Ia, mă, 40 de lei. - Stai liniştit, că nu vreau.
- Ziceam de principiu. - Schimbă-mi şi mie 50.
- Ia, 50 cu dobândă, băi. - Nu, mersi. Măcar acuma văd cine eşti.
Vezi că te-a schimbat mult puşcăria, Sile.
Mie nu-mi plac oamenii incorecţi, punct.
Hai, mă Sile.
Împărţim la trei.
Pe mine nu mă schimbă nimeni, băi.
- Cum adică la trei ? Păi, şi Ionuţ ? - Ionuţ, ce ?
Păi, nu-i şterg datoria lui Mugurel ?
Păi, da, mă, să-i dea Mugurel lui Ionuţ.
Şi Ionuţ trebuie să-şi ia partea.
Dar dă-i, mă, din partea ta, dacă-l iubeşti atâta !
- Ia uite-l, mă frate ! - Păi, o să-i dau din partea mea.
6 milioane împărţit la trei, cât fac Pompiliu ?
Două milioane.
- De căciulă ! - De căciulă !
- Hai să mergem să încasăm banii. - Unde să mergem ?
Păi, nu ştiu. La bancă.
Păi, nu se pot lua criptomonede la bancă, tre' să mergem undeva la Bucureşti.
- Aşa zic eu. - Ce să facem la Bucureşti ?
Păi, nu ştiu, mă, dar n-au ăştia 6 milioane de euro aici, la bancă,
la noi la sucursală.
Nici nu ştiu dacă mai funcţionează sucursala asta la colţ, aici.
- Hai la Bucureşti. - Hai la Bucureşti.
- Unde e borseta ? - Ce borsetă ?
- Borseta mea, era aici. - Ai pierdut-o ?
Uite-o, mă !
A căzut pe jos.
- Deci m-ai speriat, Dinele. - Ei, şi eu...
- Aveai stick-ul în ea ? - Ei, stick-ul.
Păi, ce, sunt fraier ? Poate-l pierdeam.
- Unde e stick-ul ? - Păi, la chei.
Şi, cheile ?
Cheile ?
- Sile, ai cheile ? - Stai imediat, o secundă.
Dinele, unde-i stick-ul, Dinele ?
Băi...
Dinele, unde-i stick-ul, Dinele ?
Aici, mă.
Băi...
- Uite, mă, cheile, mă ! - Nu, că-s de la maşină.
Cred că le-am uitat în uşă când am plecat.
Cum le-ai uitat mă în uşă ?
Pe dinăuntru sau pe dinafară ?
Păi, ori pe dinăuntru, ori pe dinafară.
Am transpirat.
Hai, mă, repede, să nu le ia cineva.
Bă, ţi-am zis mă să nu dai noroc cu cola ? Ţi-am zis ?
Mă, Pompiliu !
Trece-ne pe caiet.
Ne-am nenorocit, Dinele.
Stai, mă, stai.
- Mută camionul ! - Gata, mă, gata !
E deschis.
- Nu sunt. - Sigur le-a luat cineva.
Am mai păţit chestia asta, le-a luat doamna Ivanov, cred că.
Stai liniştit.
- Sărut mâna. - Bună, Dinel.
Sărut mâna.
Aţi văzut cumva cheile mele pe undeva ? Că le-am uitat în uşă şi nu le găsesc.
Ce chei ? Nu ştiu.
Păi, nu mai ştiţi că le-aţi mai găsit o dată când le-am uitat în uşă ?
- Nu, Dinele, ţi-aş fi spus. - Mă iertaţi atuncea, îmi pare rău.
Auzi, du-te la madam Şerban.
- Aia pune mâna pe tot ce găseşte. - A, da ?
Păi, n-a luat ea ficusul de la intrare ?
Şi tabloul ăla de la etajul unu cu merele ? Tot ea l-a luat.
- Nu ştiam, nu ştiam. - Păi, da.
Şi locul de parcare a lu' domnu' Iordăchescu, tot ea l-a luat.
Am înţeles.
Şi pe soţul lui doamna Leonte de la scara D, tot ea l-a luat.
- Tot ea, da. - Da. Du-te că te rezolvă ea.
Mă duc s-o-ntreb.
Cum m-a rezolvat şi pe mine cu două pahare de cristal.
De ce fumezi pe scară ? Nu fuma pe scară.
Auzi, dă şi mie o ţigară.
- Bună ! - Bună ziua !
- Sărut mâna ! - Bună !
Vă deranjez cu următoarea problemă.
Eu mi-am uitat cheile în uşă şi nu le mai găsesc.
Poate le-aţi văzut cumva, pe undeva...
Te-a trimis... ? Că nici nu vreau să-i pronunţ numele.
A, nu, nu, nu...
Să ştii că ştiu ce zice în stânga şi-n dreapta,
dar nu înţeleg ce-o freacă pe ea grija de mine atât ?
Că, dacă m-apuc şi eu să zic ce face ea,
păi, nu mai iese din casă cu anii de ruşine.
Ce, tu nu ştii că ficusul ăla s-a uscat astă iarnă ?
Că l-au pus lângă calorifer şi s-a uscat ?
Ah, da ?
Iar tabloul ! Cum să fur eu tabloul ăla ?
Doamne iartă-mă ! Pe ăla l-au vandalizat nişte derbedei.
Au făcut din merele alea... Nu mai zic ce au făcut !
Iar domnul Iordăchescu mă lasă să parchez acolo că-i fac cumpărăturile.
- Şi el nici n-are maşină. - Ne scuzaţi.
Şi să nu mai vorbească ea de bărbaţii altora !
- Taman ea, care face topless pe bloc ! - Să ştiţi că...
- Şi nu o dată, ci de mai multe ori ! - Noi ne cam grăbim.
Aţi văzut cumva cheile lui Dinel ? Şi le-a uitat în uşă şi acuma nu mai sunt.
- Nu, dom'le, n-am văzut nimic. - Era un breloc şi c-un OSB pe el.
- Nu ştiu, n-am văzut. - Nu ştiţi.
- Vă mulţumim. - Sărut mâna şi ne scuzaţi.
Eu zic să mai întrebaţi o dată la... că tot le ştie ea pe toate.
- Sigur, sigur. - Sărut mâna.
Iar de paharele alea, mai bine să-l întrebe pe bărbat-su cine le-a spart.
- Da, o să-l întreb. - La revedere.
Sărut mâna.
- Vezi că suni degeaba acolo. - De ce ?
- Sunt plecaţi. - Unde ?
- Nu ştiu, în Germania. - Şi aici cine stă ?
Administratorul.
Mă scuzi !
- Ai văzut cumva nişte chei ? - Poftim ?
Eu mi-am uitat cheile în uşă şi nu le mai găsesc,
şi poate le-ai văzut pe undeva...
Ah, nu... Cum arătau ?
- Ca nişte chei. - Un breloc aşa mic, în stick ?
- Nu... - Nu.
- Îmi pare rău. - Ah, nicio problemă.
- La ce etaj ? - La unu.
- Ah, la unu ? - Da !
Nu, nu le-am văzut.
- Sper să le găseşti ! - Mulţumesc, sper şi eu.
- Mulţumim foarte mult. - Bine...
Întrebaţi-o pe femeia de serviciu. A fost mai devreme, că e zi de curăţenie.
- Da. - Da, bună idee.
- Da, da. Mulţumim foarte mult. - Cu plăcere.
Mulţumim mult.
Unde o găsim pe femeia de serviciu ?
Ori în faţa blocului, ori în altă scară, dar e pe-aici, sigur.
- Păi, hai să mergem. - Hai.
Pssst, veniţi puţin aici !
Hai, hai, intră.
Haideţi !
Hai, intră !
Deci, ce-a zis ?
- Cine ? - Fata aia, ce-a zis ?
- Ce să zică ? Nimic. - Cum nimic ?
- Nimic, am întrebat-o noi de nişte chei. - Şşşt !
- Dinel şi-a uitat cheile. - Şşşt, nu aici, dincolo ! Dincolo.
N-am pus mâna ! Dincolo, dincolo, dincolo dincolo !
Aşa, deci ?
Deci, Dinel şi-a uitat cheile în uşă
şi domnişoara ne-a sugerat s-o căutăm pe femeia de serviciu.
- Stai ! - Poate le-a găsit ea.
Pentru că noi...
Şi noi o căutăm acuma pe femeia de serviciu.
Se întoarce !
Cine ?
Staţi aici !
Auzi ? Ce-i cu ăsta, mă ?
- Aşa e el, mai... - Cum ?
Ce căutaţi aici ?
Noi nu.
Din greşeală...
N-am vrut, n-am vrut.
Am apucat eu cotoraşul unei cărţi şi s-a deschis uşa.
O să vă rog să plecaţi !
- Acuma. - Mai bine.
Dar n-aţi văzut un breloc cu nişte chei, nu ?
- Nu ! - Nu.
Mulţumim.
- Te-a văzut ? - Nu.
Mulţumim şi ne cerem scuze.
Femeia de serviciu e plecată la alimentară, se întoarce în 12 minute.
- La revedere. - Mulţumim. La revedere.
Credeţi că pe aia a trecut-o la întreţinere ?
Hai s-o aşteptăm pe femeie jos. Cel mai bine.
- Nu aici stăteau vrăjitoarele alea ? - Aici stau.
Păi, hai să încercăm şi la ele, că data trecută le-au nimerit.
- Bă, eu nu dau bani, atâta vă zic. - Ei, da. Dai dacă-i nevoie.
Hai, că nu e.
- Da ? - Bună ziua !
- Sărut mâna ! - Ce-aţi pierdut ?
- De unde ştiţi ? - Ei, de unde ştiu ? Haideţi !
- Sărut mâna ! - Bună ziua.
Ia spuneţi, băieţi, ce-aţi mai pierdut de data asta ?
- Bună ziua. - Un stick cu OSB.
- Ce ? - Un stick cu OSB.
- Da. - Un stick cu OSB...
Nu. Un stick cu OSB.
Venezuela, adu fată cărţile !
Poftim.
Vreau şi eu să vă întreb cât ne costă toată distracţia asta ?
Păi depinde, vreţi veşti bune, sau proaste ?
Bune, normal !
Alea bune sunt mai scumpe !
Eram sigur. Îi bagi ţigara aia pe gât...
Te rog eu frumos.
- Da, cât de scumpe ? - Se uită la mine ca la, ca la...
Depinde. Depinde cât de bune vrei să fie.
- La câte ghinioane am avut... - Cât mai bune !
130 lei, aşa, că ne cunoaştem.
Ce să facem ?
Dă ăia 50 de lei !
Păi, sunt ai mei ăia 50 de lei.
- Nu, c-am zis că-mpărţim la 3 câştigul. - Aşa, şi ce vrei acum ?
Să mi-i dai înapoi !
Poftim.
Deci, eu am 50 de lei, pune tu restul.
De ce, mă ? Dar Dinel nu pune niciodată ?
- Păi, nu am, că Dinel a pus benzină. - Dinel n-are.
N-ajung.
- Bă, nu mai am ! - Ei !
Îmi luaţi tot ! Pe cuvântul meu, mă lăsaţi golaş.
Venezuela !
- Data viitoare vă iau cu dobândă ! - Ia-le banii la băieţi, 130 de lei.
- 20 de lei. De-aici. - Să dea restul.
N-am să vă dau restul.
- Revolut n-aveţi ? - Ce s-avem ?
Revolut, Paypal, Cash App, BT pay.
- Acceptăm şi criptomonede. - Monede avem.
Nu mai avem.
Hai să dăm cash.
Păi, n-auzi că n-are să dea restul ?
- Facem ceva de restul ăsta. - Ce ?
Facem un descântec. Alungăm ghinionul.
Îmi puteţi spune ce face nevastă-mea ? Dacă e bine ?
Mai trăieşte ?
Da, e în Anglia, munceşte acolo,
dar n-am mai văzut-o demult şi mi-e foarte dor de ea.
O s-o vezi într-o lună.
- Cum, într-o lună ? - Aşa, începem ?
Da.
Aşa...
- Se vede stick-ul pe acolo ? - Da.
Uite, sunteţi foarte aproape de el.
Adică o să-l găsim ?
Da' normal că o să-l găsiţi !
- Când, azi ? - Azi, da.
Şi-o să fim bogaţi ?
Stai, că mi-ai dat greu.
Da, o să fiţi bogaţi, dar în mizerie.
Poftim ?
Ştiţi cum se zice, din mizerie vine bogăţia.
Din mizerie vine bogăţia.
- Cum adică ? - Nu ştiu. Atâta văd.
- Hai ! - Da' eu n-am înţeles nimic.
Păi, nici eu n-am înţeles. Hai, că nimeni n-a înţeles, hai !
- Sărut mâna ! - E şi perfidă.
Mergeţi cu bine.
- Cum adică din mizerie vine bogăţia ? - Hai, mă, tu te iei după ele ?
Ne ia cu cripto, cu aplicaţii, dar n-are să dea rest 20 de lei !
- Păi, da, totuşi nu înţeleg ! - Lasă, că o să vedem noi.
Uite-o !
Sărut mâna !
- Bună ziua ! - Sărut mâna !
- O întrebare am. - Da.
- Aţi văzut cumva nişte chei ? - Ce să văd ?
- Nişte chei cu un breloc. - Unde să le văd ?
- Nu ştiu, în uşă, pe jos. - Pe jos ? Ce să caute pe jos ?
- Pe jos e gunoi ! - Da' poate au căzut...
Gunoiul stă pe jos, nimic altceva. Tu îţi laşi lucrurile pe jos ?
Nu, doamnă, dar poate...
Toţi aruncaţi toate gunoaiele pe jos ! Las' că le strânge femeia de servici.
De ce să le-aruncaţi la coş, că se strânge singur ?
Noi nu am aruncat nimic pe jos, să ştiţi !
Aşa şi doamna Moroşanu îşi lăsase întreţinerea sub preş.
- Şi unde e plicul ? - Vai de mine...
Eu i-am spus, tot ce e pe jos, e gunoi, chiar şi sub preş !
Bineînţeles, dar aţi aruncat cheile la gunoi, cumva ?
Tinere, tu nu auzi ? Tot ce este pe jos, ajunge la gunoi !
- Păi, da... - Gunoiul e pe jos !
- Tre' să-i dai ceva... - Ce să-i dau ?
- Nişte bani. - De ce să-i dau eu, şi să nu-i dai tu ?
- Păi, n-am... - Hai, Pompi.
Dă, mă, 10 lei.
Sunt ultimii mei bani. Pe cuvântul meu. Pe cuvântul meu de onoare !
Hai, mă !
Nu atinge, e gunoi !
Doamnă, eu vreau doar să ne spuneţi unde sunt cheile alea,
dacă le-aţi văzut ?
Tu nu înţelegi româneşte ?
Dacă vrei să găseşti ceva de pe jos, te duci la tomberon !
- Da ! Din mizerie vine bogăţia ! - Tomberonul e acolo.
Maşina de gunoi !
Nu mai e, hă ?
- Hai după ea ! - Păi, unde după ea ?
- La groapă ! - Care groapă ?
- La groapa de gunoi. - Păi, e în afara oraşului.
Da.
Păi, şi eu n-am asigurare, n-am rovinietă, n-am ITP-ul făcut !
Las' că ne descurcăm, ne-am descurcat şi data trecută.
Hai că poate o prindem din urmă. Hai, Dinele ! Eu stau în faţă.
- Am fost primul ! - Am anunţat primul.
- Hai, mă ! Fă sport. - Hai, mă, că tu mereu stai !
- Fă sport. - Vezi că la întoarcere eu stau în faţă.
Eşti martor, Dinele, da ?
Dinele, tu mai încet de-atât nu poţi să mergi ?
Ce vrei, să mă oprească poliţia ?
Ce poliţie să te oprească, mă ? Nu e nimeni. Cine să te oprească ?
Când o să fie maşina ta, o să conduci cum vrei. Până atunci...
Chiar nu vrei să găsim OSB-ul ăla ?
Da, cum să nu ? Vreau !
- Păi, dă-i gaz ! - Lasă-l, mă, că merge la consum.
Unde-i graba asta ? Unde-i graba asta ?
O să fie totul bine. N-ai văzut că şi vrăjitoarele au zis c-o să fie bine ?
Hai, mă, lasă-mă cu vrăjitoarele alea !
Te rog eu frumos, mergi mai repede !
Băi, Sile, nu vreau să mă oprească poliţia,
că n-am ITP-ul, n-am asigurare, n-am rovinietă.
- Băi, băi... - Ce faci, mă ?
- Bă, eşti nebun ? - Ce-ai, mă ?
- Eşti nebun ? - Ce-ai ?
Vrei să ne omori ? Sile !
Eu trebuie... Eu trebuie să găsesc ăla cu orice preţ.
Nu există cu orice preţ, nu există cu orice preţ !
Vrei să ne omori pentru ăla, cum se cheamă... pentru un stick ?
Un stick cu 6 milioane de euro.
Sunt doar nişte bani, Sile, nişte bani.
Vrei să-ţi rişti viaţa pentru nişte bani ?
Nu doar pentru nişte bani.
Dar ce ?
Ce-ai, mă ?
Ce-ai ?
E vorba de Mirela şi de băiatul ei.
Am promis că fac rost de bani şi-i scot de acolo.
- Mirela, prostituata ? - Băi !
Băi, deci Mirela nu e prostituată, da ?
Cum nu e, mă, prostituată ? Păi, nu erai tu peştele ei ?
Cum să fiu, mă, peşte ? Eu ?!
Păi, şi de ce-ai făcut puşcărie atunci ?
N-ai tu treabă !
Deci tu ai făcut puşcărie ca s-o acoperi pe Mirela ?
Te-ai dat drept peşte ca să scape ea ?
Noi am crezut că... nu ştiu.
Da' nu contează.
Acum contează să ajungem la groapa aia înainte de maşina de gunoi.
Da, dar nu ştim dacă găsim cheile acolo. Nu ştiu dacă aia le-a şi aruncat...
Asta e.
Oricum e singura mea şansă.
Lasă, că... dacă nu găsim cheile,
le scriu ălora din Nigeria şi... se întâmplă ceva.
Hai, mă, fii serios !
Băi, nu scrie în Nigeria, că-ţi iau ăia datele şi-ţi fură identitatea.
Tu vrei să te trezeşti membru Al Qaeda ? Tu chiar eşti nebun ?
Auzi, mă, aia e maşină de poliţie ?
Dinele, să nu opreşti !
Dacă ne face semn, nu opreşti !
- Bună ziua. - Bună ziua.
Bună ziua.
Agent Ilie Puică. Vă rog să-mi prezentaţi documentele.
- Poftim ? - Documentele !
Poftim.
Mergea repede.
- Da... - Da.
De ce m-aţi oprit ?
Pentru că circulaţi foarte încet.
Ia uite !
Demult n-am mai văzut o Dacia 1300 !
Din ce an e ?
- Poftim ? - Din ce an e maşina ?
1970.
Frumos.
Staţi aşa.
Ai, ce amendă îmi dă !
- Ei, lasă, c-o împărţim la 3. - Ce, mă ?
Dacă vede şi ITP-ul...
N-o să vadă.
Îmi ia talonul, pun maşina pe platformă şi la RAR !
Are şi pistol.
Auzi, ce culoare are maşina ?
Eşti nebun ? Neagră !
Nu, mă ! În acte.
- Aţi consumat băuturi alcoolice ? - Doar o bere.
- Nu, dumnealui. - A, nu ! Că m-am lăsat.
Sigur, da ? Nu scot aparatul degeaba acuma ?
Nu, nu, adică dacă vă spun.
- Substanţe aţi consumat ? - Ce anume ?
- Ce substanţe ? - Droguri.
Eu sunt un om cu frica lui Dumnezeu, nu fac din astea.
Îmi arătaţi şi mie ce transportaţi în portbagaj ?
Da. Da, da.
O geantă... o cutie, o pungă...
- Trusă medicală, vestă, triunghi ? - Am... uitaţi !
Vesta nu se ţine aicea,
înăuntru se ţine, s-o puneţi când vă daţi jos.
O s-o pun.
- Da ? - Deschideţi şi aicea ?
Sigur !
- A mai venit unul. - Da.
Haide, mă, mai repede, mă !
Puteţi s-aşteptaţi în maşină, vă rog frumos ?
Da.
Ia uite aici !
- Ce vrea ăsta, mă ? - Cred că verifică seria de la motor.
Ai schimbat seria de la motor ?
- Din ce an ziceţi că este ? - '70.
- Sigur, da ? - Dacă vă zic.
Ţi-am zis, mă, că astea de dinainte de '83 au pistoane de 73 ?
Astea e după '76 ! Ia !
Poftiţi.
Aveţi grijă cum conduceţi şi vedeţi c-aveţi ITP-ul expirat.
Şi vedeţi că e radar la intrare în Buzoieni.
- Mulţumim ! - Lasă, mă, că nu e cazul la ei !
Mamă, ce emoţii am avut.
- Dă-i, Dinele ! - Dă-i a doua !
Dă-i, dă-i, dă-i !
Nu în marşarier, mă !
Nu se mai fac de-astea. Ia uite-o, rachetă, cum se duce !
Frumoasă, ei ?
Bă, ia stai, mă, aşa !
- Salut. Tu eşti cu groapa ? - Aha !
- Care-i treaba ? - Păi, fii atent, avem şi noi o treabă.
- Vă salut cu mult respect ! - Hai noroc. Ce treabă ?
Am pierdut ceva în gunoi şi e foarte important să găsim.
- Putem să scotocim un pic ? - Ce-aţi pierdut ?
- Un USB. - Nişte chei.
- Un stick. - Nişte chei.
Un breloc.
- Un breloc cu nişte chei. - Da.
Şi atâta deranj pentru nişte chei cu breloc ?
Sunt foarte importante şi n-avem dublură la ele.
Păi, şi brelocul e foarte important şi n-avem dublură la el.
Mă, dă-l dracu', da' ce-i făcut din aur sau cum ?
Nu. Are o valoare să zic aşa, emoţională pentru noi.
L-am câştigat la o promoţie.
Şi ce, v-aţi gândit voi că-i aci la mine, în groapa de gunoi ?
Am zis că putem să încercăm, na, poate-l găsim.
- Bă, ia vino şi tu, bă, încoa' ! - Băi Sile, hai, mă, că vorbeşte domnu'.
Dar de unde ştiu eu că nu faceţi ceva ilegal pe aici ?
- Păi, ce putem face ? - Să furaţi ceva !
- Păi, ce să furăm ? Gunoi ? - Lasă, mă, gunoi, chestii importante !
Păi, tu ştii câte lucruri sunt aicea ? Eu am găsit aicea de-a lungul timpului,
am găsit radiouri, am găsit plasme, televizoare,
am găsit acte de proprietate, de-a venit lume şi plângea
ca să le dau actele înapoi !
Aicea, dacă ai timp să cauţi, găseşti o grămadă de lucruri de valoare.
Stai, mă, nu te mai supăra aşa, mă !
Noi nu vrem să furăm nimic. Dacă nu ne crezi, stai lângă noi când căutăm
şi-o să vezi că luăm decât ce-i al nostru.
Da.
Bine, mă. Dacă voi credeţi că găsiţi ceva, căutaţi !
- Mulţumim ! - Uite, maşina descarcă acolo...
Dar vă trebuie ceva talent să găsiţi un breloc cu chei aci, în groapa de gunoi.
Dacă nu-ncercăm, ce-avem de pierdut ?
Decât stima şi mândria.
În materie de morărit şi panificaţie, toate reţetele pe care le ştiu
despre pâine, covrigi, sau ce mai fac eu, cozonaci,
le am de la brutărie de la Tănţica, de la Otopeni.
Aveam un văr care-l tot aduceam la conac cu avionul că lucra pe la Brescia.
Şi mi-am luat reţetele de la ea şi aşa am învăţat eu să fac pâine.
Păi, prima oară când am făcut pâine cu maia...
Deci eu şi acuma când fac pâine cu maia, cu reţeta de la Tănţica,
o să zici că-i pâine cu mai dă. Dacă ai înţeles gluma ! Adică-i bună !
O fac pufoasă aşa. Bine, las blatu'...
Secretul e, după ce ai făcut componenţa, să laşi, cum ar veni...
să acoperi aluatul cu un prosop, şi să-l laşi la căldură.
Bine, mai mult decât se lasă.
De obicei se lasă o oră, două, şi gata, bă, ai dat gata pâinea ! Nu merge aşa !
Dacă vrei să faci pâine bună, trebuie să o laşi cum trebuie !
Bine, eu, dacă vreţi aşa să ştiţi, unde sunt eu megastar şi celebru,
eu sunt cel mai bun pe quiche-uri.
Îţi fac nişte quiche-uri, atenţie, reţetă franţuzească...
dar care, cum ar veni,
să ştii au descoperit-o dacii, e de la noi luată cum ar veni.
Îţi fac nişte quiche-uri cu spanac, deci n-ai văzut în viaţa ta !
Băiatu', ştii care-i secretul la spanac ?
Tre' să-l fierbi de două ori, dar nu mai mult de două ori !
L-ai dat în două clocăte, la revedere.
Să-i pui şi nişte usturoi, aşa, ca să-i dea gust bun.
Dacă vreţi în seara asta, vă fac nişte scovergi sau nişte gogoşele cu cana,
că am luat aluat făcut, ce să mai ?
Hai, bă nene, că ne prinde ploaia !
Mai dă-le-ncolo de chei şi de breloc !
Dacă vrei, îţi iau eu un breloc nou !
Zi, vrei să-ţi iau eu un breloc ?
Ia uitaţi !
E din aur !
Ai văzut ? Ce ţi-am zis eu ?
Că-n gunoi poţi să găseşti şi lucruri de valoare ! Poţi să găseşti.
Ideea e că, dacă te mulţumeşti cu puţin,
să ştii poţi să trăieşti doar cu ce găseşti aici.
Pot să-l păstrez ?
Păstrează-l, că la cât ai muncit e şi păcat să pleci cu mâna goală.
- Băi, Sile ! - Te rog eu. Te rog eu, lasă-mi-l mie.
Tu oricum n-ai ce să faci cu el ! Hai, te rog eu !
Bine, mă, ia-l ! Hai !
În gunoi găseşti tot, îţi spun eu, găseşti ce vrei şi ce nu vrei.
Dar ştii ce nu găseşti aicea ? Breloc de-ăla cu sentiment,
că aici nu prea e locu' de sentiment.
Ia dă-te, Dinele. Dă-te de-acolo !
Brelocu' !
Mare dreptate ai avut cu wall-ul ăla.
Trebuia să luăm un wall, şi nu mai treceam prin toate emoţiile.
Bagă parola.
Ce parolă ?
Parola pe care ţi-ai pus-o.
- Păi, parola mea este pa-ro-la. - Nu !
Nu, mă, ai pus alta, nu mai ţii minte ?
Ţi-am zis eu să pui una cu numele de fată a lui Gina şi data căsătoriei.
- Nu mai ştiu. - Cum nu mai ştii ?
Mă emoţionasem că am câştigat la loto şi am uitat.
Ce loto, mă ? Faci mişto de noi ? Zi-ne parola !
Băi, Dinele, zi ce nume de fată are Gina. Hai !
Curcuţă. Ce faci ?
C U R C U T A.
Şi când v-aţi căsătorit ?
23 mai 2007.
- 23... Cât e mai ? - Cinci.
05 2007.
Nu e asta.
Scrie parola, cum ţi-am zis.
P-a-r-o-l-a.
Nu e nici asta.
Băi Dinele, te rog eu, mult de tot, aminteşte-ţi ce parolă ai pus !
Ah, păi, încearcă parola nouă.
Nouă cu cifre sau cu litere ?
Nouă cu...
Păi, da, încearcă... pune-le pe amândouă.
Încearcă-le pe-amândouă.
Staţi aşa !
Dacă nu e asta, se blochează
şi n-o să mai puteţi recupera monedele niciodată.
- Cum să nu recuperăm, mă, monedele ? - N-o să mai puteţi.
Sunt trei încercări.
Şi apoi, se blochează irecuperabil.
Aşa e făcut sistemul, ca să nu poată fi spart.
Tu vrei să zici că mai avem o singură încercare ?
Exact.
- Dinele... - Dinele...
- Hai, tată. Concentrează-te ! - Uită-te la mine !
- Da.
Acum te concentrezi, te gândeşti bine de tot
şi-ţi aminteşti ce parolă ai pus, da ?
Eu cred că am pus parola nouă.
- Cred. Ai zis "cred". - Da, cred.
Eşti sigur ?
Sunt 50% sigur.
Şi restul de 50% ?
Restul de 50% nu sunt sigur.
Dar eu am pus "parola nouă" pentru că e mai uşor de reţinut.
Stai un pic. Tu ai scris "nouă", cu cifre sau cu litere ?
Eu îmi amintesc că ţi-am zis să pui şi cifre.
- Da. - Aşa, şi ai pus cifre ?
- 50% am pus. - Şi restul de 50% ?
- N-am pus. - N-ai pus.
Dăm cu banul.
Ce să dăm, mă, cu banul ? Cum să dăm cu banul ?
Păi, n-avem ce să facem.
Hai s-aşteptăm, că poate-şi revine ăsta îşi aduce aminte.
100% nu-şi aduce aminte.
Mi s-a uscat gâtul aici.
Nu ştiu, mă. Faceţi ce vreţi, puneţi ce parolă vreţi, eu nu pot să mă uit.
- Bă ! - Vai de capul meu !
Hai, că o bag eu.
Aoleu, medicamentul ! Mamă, mamă, mamă...
- Stai, Sile, stai ! - Zi !
Deci...
Noi, dacă punem parola greşită, pierdem toţi banii.
- Da, toţi. - Da.
Dar dacă nu punem parola deloc ?
Cum să nu punem parola deloc ?
Adică, dacă noi nu punem parola deloc, rămânem milionari.
N-o să avem banii în mână, dar o s-avem banii pe stick.
Şi vom fi milionari pe stick.
Măcar n-o să ne întristăm că am pierdut tot.
Cine ştie ? Poate că la un moment dat,
cineva va inventa un mod de a scoate banii de pe stick fără parolă.
- Ce să inventeze, mă ? - Păi, ca amprenta de pe telefon.
Să-l legi de frigider.
- Zi, Dinele, vestea cea mare ! - Stai să vină şi Sile.
- Ia de-aicea ! - Stai o secundă.
Ce, ai mai câştigat o dată la loto, sau ce ?
Ei, am mai câştigat o dată la loto !
- Hai noroc ! - Hai noroc !
Păi, ce faci ? Iar bei bere ?
N-ai zis că n-ai voie sau nu te lasă doctorii ?
- Gata, mă, nu mai am nimica. - Păi, ce-ai avut ?
Nu ştiu, nimic. Cred că prostia aia de medicament îmi făcea rău.
- Da' ce era aia ? - Medicament pentru vaci.
- Aoleu. - Da.
Vezi dacă te iei după toţi veterinarii ?
Îţi dai seama, frate, că Big Pharma a cumpărat acum şi medicina veterinară ?
Îi dai aşa la bărbie, l-ai pus jos, înţelegi ?
Ia, dă noroc cu băieţii ! Arată-i cum te-am învăţat.
- Ce faci, bă Matei ? - Ce faceţi ?
Salut, Sile ! Ia zi, vreţi să v-aduc ceva ?
- Vrei o bere ? - Da.
Adu şi tu două beri şi-o apă pentru ăsta mic.
Da' ce lănţic drăguţ ai !
- Ce ? - Ce lănţic drăguţ ai, zic.
- Îţi place ? - De unde ?
- L-am primit. - Ei, na...
- Romantic, Sile. - Aur !
- Din ce magazin l-ai luat ? - Băi...
- Ce, mă ? - Îţi stă bine !
Hai, mă, termină, gata !
Hai zi de ce ne-ai chemat aici.
Am o veste mare.
- Ţi-ai amintit parola. - Ei, nu...
Voi nu ştiţi, dar eu aveam nişte probleme cu Gina şi...
Dar, mă rog, nu contează.
O să am un copil.
Bravo !
- Bravo, bă, Dinele ! - Mă bucur pentru tine !
- Mă bucur. Bravo, bravo ! - Când s-a-ntâmplat ?
Păi, acuma. Adică am vorbit cu ea azi la telefon. Vine săptămâna viitoare.
Nu, zic în ce lună e ?
În a treia, sau ceva de genul ăsta.
- Dar ea când a venit ultima oară acasă ? - Păi, a fost de Crăciun.
- Şi tu nu te-ai mai dus la ea. - N-am avut cum, că aveam treabă.
- Luna a treia, da ? - Da.
- Şi noi suntem în septembrie. - Da.
- Băi, Dinele, dacă ea e... - Bă, ia lăsaţi omu' să fie fericit !
Bravo ! Băi Dinele, ce mă bucur pentru tine !
Să dea Dumnezeu să ai un copil aşa, ca tine, frumuşel şi rotofei.
Aşa să-ţi ajute Dumnezeu. Mersi frumos.
Bă, da' ce te bagi tu, că mă şi enervezi !
Lasă, mă, omu' să fie fericit, să se simtă bine !
Hai să bem şi noi berea asta în cinstea la vestea asta pe care ne-a dat-o.
- Să-ţi trăiască ! - Dacă tu eşti fericit...
- Păi, cum să nu ? - Doamne ajută !
Auzi, Pompiliu, că vorbim de copii.
Ăsta mic începe şcoala şi mă gândeam să-i iau un calculator.
Păi, ia-i calculator.
N-aş putea să iau unul din alea de-am minat pe ele ?
Ba da, ţi-am zis, nu plânge nimeni după ele.
- Sigur ? - Păi, nici nu ştiu unde sunt.
Au rămas în centrală.
Da, dar mă descurc eu, n-ai nicio treabă.
- Mersi ! - Să trăieşti.
Mateiaş ?
Mateiaş !
Sile, ai grijă, consumă mult curent !
N-ai tu treabă, mă !
Unde-i alba, Dinele ?
Încă unul care n-a răspuns ca să-şi ridice premiul.
Ce-o fi cu ăştia ? Nu le plac banii ?
Nu înţeleg. Taie-l de pe listă, atunci.
Deci nici Dinel Petre n-a câştigat. Trebuie să facem o nouă extragere.