Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Da?
Kad se vraćaš u Evropu?
Krajem februara ili počekom marta?
Da dođem kod tebe?
Želiš da dođem kod tebe?
Strašno je što se smeješ.
Ubijene su žene.
Mnogo jadnih žena.
Htela sam da sprečim nova ubistva.
Tada sam zapazila da sve ćute.
Bojale su se nečega.
Posle sam stajala s grupom ljudi.
Tri psa su trčala prema nama.
Samo dva su bila brza.
Brzo su došli do nas. Treći je bio
neka vrsta buldoga.
U tom času mi je sinulo.
Možda to nije bio čovek.
Možda je taj pas počinio ubistva.
Pas je imao ime?
Maks.
INGEBORG BAHMAN: PUTOVANJE KROZ PUSTINJU
Ingeborg Bahman?
Lepo da ste došli.
Maks Friš.
Čim sam čuo "Dobrog boga s Menhetna", znao sam
da vas moram upoznati.
Čak sam ga slušao dva puta.
Prvo kod kuće, a zatim na radio-stanici u Hamburgu.
Odmah me fascinirao.
Sasvim novi glas.
Glas žene.
Zar se ne kaže da nisu uvek ubice krive,
ponekad su i ubijeni krivi?
To je albanska izreka.
Sećam se još jedne.
"Svi su hteli da odbace prirodne veze,
ali tada su otkrili da nemaju oslonac u svetu."
Muškarci slabo razumeju žene.
Zato je važno da se žene same predstave.
To vam je zaista važno?
Izvinite.
Moji prijatelji su vas odmah prepoznali.
Hteli su da nam se pridruže
i kažu vam koliko vam se dive.
Jedva sam ih sprečio.
Hvala.
U Nemačkoj ste prava zvezda.
Jesam.
Živite s detetom?
Ne.
Želite decu?
Ne.
Znate malo o meni.
To me iznenađuje
s obzirom na sve tračeve o meni.
To vas vređa?
Naprotiv.
Divno je upoznati muškarca koji ništa ne želi od mene.
Vaši glumci vas sigurno čekaju.
Neka čekaju.
Pozvali ste me na premijeru.
Važnije mi je da sedim ovde s vama.
U Berlinu vam je bilo dobro.
Jer ste me posetili.
Zatim su se strah i napadi vratili.
Htela sam da vam napišem da neću moći doći.
A tada ste napisali:
"Učinimo sve
da bude predivno."
- Kuda sutra putujete? - Vraćam se u Nemačku.
U Minhen.
Ja u Cirih.
Tamo živim.
Znam.
Šta još znate o meni?
Da želite slobodu.
Slobodu?
Od prirodnih okova.
Imate pravo.
Bojim se da ću se skameniti.
Poznat vam je Apolinerov "Most Mirabo"?
"Ispod mosta Mirabo teče Sena.
I ljubav naša.
Zar je sve
uspomena?
Radost... -Radost...
Beše uvek... -Beše uvek.
Našeg bola sena.
Dođi, noći! Kucaj sate.
Prolaze dani, mislim na te."
Ostanite.
Molim vas, ostanite.
Previše pušite.
Svi mi previše pušimo.
U mojim pričama muškarci vide žene kao netaknuto biće.
Koje treba uništiti?
Same sebe uništavaju.
Muškarci pokušavaju da ih zaštite.
Mislite da im uspeva?
Bože!
"Neka ostane sa mnom
još malo,
moj dragi.
Jedan dan,
dva dana,
osam dana."
Zašto sam prvo veče citirala Apolinera?
Sledeća pesma zove se
"La chanson du mal-aime".
"Pesma nevoljenog".
Jer ste bili u Parizu.
Možda ste bili na mostu.
Trebalo je da se bacim sa njega.
Primetio sam da privlačite decu.
Postoji fotografija
na kojoj smo ja, tata i moj brat kao beba.
Držim brata u rukama kao majka.
Koliko ste imali godina?
14.
Koliko sada vaš brat ima godina?
Malo je mlađi od vas.
Odmah ste me podsetili na njega.
Naše putovanje zahvaljujemo njemu?
Treba da idemo u šetnju.
Kad je pun mesec, pustinja blista.
Radije bih ostala ovde.
Da?
"Maks Friš,
sećate me se?"
Da.
"U Parizu ste rekli da ponekad dolazite u Cirih."
Tako... Ne, ja...
Više ne pišem pesme.
"Ali bilo bi divno da dođete.
Čak i bez pesama.
Svaki dan mislim na vas.
Da.
Nažalost.
Iako bi trebalo da radim.
Izdavač čeka moj rukopis."
Neka čeka, dolazim.
"Da?"
Maks Friš.
"Lepo što ste pozvali.
Kupila sam kartu za voz.
Dolazim sutra u 14 h.
Doći ćete po mene?"
Rekli ste da dolazite danas.
Čekao sam vas na stanici.
"Zaista?
Zamenila sam dane."
Da.
"Da ne dođem?
Mogu da zamenim kartu."
Ne, morate doći.
Inače više neću moći da pišem.
"Sutra sam kod vas."
Mnogi naši slušaoci su zavisni od vaših pesama.
Zanima ih zašto više ne pišete pesme.
Nemam ništa protiv pesama.
Ali morate shvatiti
da je moguće biti protiv njih.
Protiv svake metafore,
svakog zvuka,
svakog poriva za spajanjem reči.
Protiv tog srećnog pojavljivanja reči i slika
koje poželite da ugušite.
I još jednom proverite
šta je to.
Šta bi trebalo da bude.
Možda se vratite pisanju pesama?
Malo znam o poeziji.
Ali znam da treba sumnjati.
Sumnjati u sebe.
Sumnjati u reči.
Sumnjati u jezik.
Duboko sumnjati.
Tako da se jednog dana
možda pojavi nešto novo.
Sve je tako uredno.
Nikad ne pišete rukom?
Ne, samo dnevnik.
Ja često,
ali ponekad ne mogu da čitam sopstveni rukopis.
Danas nećemo o književnosti.
Nego o čemu?
Vašem osmehu.
Predivni ste.
Voliš da čitaš? -Da.
Šta čitaš?
"Mađioničara iz vile Fiorite".
Princezo! Ovo je čudo!
Maestro, iznenađenje!
Najzad, mala moja!
Poslao sam brojne telegrame, ali ti si samo nestala.
Nedostajala si mi.
I ti meni. -Nemoguće je živeti bez tebe.
Zaljubila si se.
Ne mogu tako brzo kao ti.
Ali vidi se.
I?
Ko je on?
Ne poznaješ ga.
- Šta želi od tebe? - Da se oženi mnome.
Izazvaću ga na dvoboj.
Ko je on?
Švajcarski pisac.
Njegovo delo se upravo izvodi u Parizu.
Ta neznalica!
Ne, molim te.
On nije za tebe.
Želi da se preselim u Cirih.
Sprečiću to.
Ako se udaš, onda ćeš za mene.
Zaboravimo to.
Prvo ćemo raditi.
Dovršio sam prvi čin.
Nadam se da on ne ometa tvoj rad.
Sigurno je od onih koji žele da žena bude u kuhinji.
Ne poznaješ ga.
Već je trebalo da ti napišem, ali ne mogu bez tebe,
a ti si me izneverila zbog kopije Don Žuana.
Sad sam ovde.
Da, zaključaću te.
Da ne odeš odmah.
"Natali,
moja devojka,
moja nevesta."
Htela si da bude Natali, ali u pesmi ne zvuči dobro.
Pokazaću ti.
Natali,
moja devojka... -Da.
Natalija je bolje? -Da.
U Homburgovoj temi
duvači sviraju u B-duru,
a gudači u B-molu.
Disonanca!
Finale je ostalo kako si htela.
Vojnici i dvorske dame su za Homburga.
Ali knez ne odustaje.
Odvedite ga u Ferbelin,
u štab.
A poslednji akordi...
Večeras slavimo princezin povratak.
Za princezu!
I tvoje novo delo. -Naše delo.
Kako delite posao?
Nije nam prvi put.
Već sam komponovao neke njene stihove.
Ali ovo je poseban izazov.
Za oboje.
- Vi ste izabrali Klajsta? - Odluka je zajednička.
- Zašto Homburg? - Zbog naše biografije.
To je ideja Lukina Viskontija.
On zna da su to zloupotrebili nacisti?
Da, zato smo i izabrali to delo.
Ingeborg je izmenila tekst.
Smanjila je borbenu tematiku,
a pojačala ljubavnu radnju.
Ne znam da li ste primetili,
ali u tom delu nema negativaca.
Nijedan lik nije sposoban za zlo.
Sanjar koji zagospodari sobom.
Princ je prvi moderni glavni junak.
Bez sudbine.
Sam u krhkom svetu.
Zato nam je tako blizak.
Opet si nekog očarala.
Ostavi onog u Švajcarskoj. ostani s nama.
Obećaj da nikad više nećeš biti nesrećna.
Moja draga mesečarko!
To je slika Grete Štern.
Zove se "Ko sam ja?".
Studirala je u Bauhausu u Desauu.
Morala je da pobegne iz Nemačke 1933.
Otišla je u London, pa u Buenos Ajres.
Tamo je objavljena njena knjiga od 46 fotomontaža.
Zove se "Suenos". "Snovi".
Šećer?
Da li bi mogla da živiš sa mnom?
Da, mogla bih.
Preselila bi se u Cirih?
Učinićeš me nesrećnim.
Ali rizikovaću.
A rizik da ćeš ti mene da učiniš nesrećnom?
Nikad nećeš biti nesrećna sa mnom.
Nikad.
"Dnevno svetlo bilo je sve slabije.
Prozirni veo pred praznim svemirom.
Al sunce je još sjalo.
U istoj boji kao i peščane dine
obasjane suncem.
Iz ljubičaste izmaglice pojavio se ogromni mesec.
Jurili smo u našem džipu.
Pritom smo bili svesni
da samo naše oči vide sve to.
Bez njih,
bez naših ljudskih očiju
koje su putovale pustinjom
nije bilo sunca.
Samo ogromna i slepa energija.
Bez njih nije bilo meseca,
bez njih nije bilo Zemlje,
nije bilo sveta,
nije bilo stvaralačke svesti.
Bili smo ispunjeni
dostojanstvenom ohološću.
Uskoro nam je pukla zadnja guma.
Nikad neću zaboraviti pustinju."
Nikad nisam bila u pustinji.
Odvešću te.
Želim da me zakopaš.
Želim
da me zakopaš kao mumiju.
Hoću da znam kakav je osećaj biti mumija.
Dobar dan!
Idem kod gđe Bahman.
Apartman 12, 1. sprat.
Da?
Adolf Opel, pozvali ste me.
Sedite.
Uzmite čaj. Ili ga ne volite?
Čaj je savršen, hvala, milostiva.
Milostiva? Zaboga!
To zvuči grozno.
Hvala, ne pušim, milostiva.
U Beču su mi rekli da ste vi gošća Fondacije Ford i jedina
ozbiljna pesnikinja u Nemačkoj.
Da.
Ali sigurno niste samo zbog mene došli iz Beča.
Ne, ovde istražujem za film.
I vi pišete? -Da.
Pišem pozorišna dela.
Kakav je Berlin?
Svaki dan je tako siv.
Ne možeš ni da spavaš ni da ustaneš.
Ne sviđa mi se Berlin.
A Beč? -Ni on.
Gde biste se osećali dobro?
U Rimu.
Pre katastrofe koja me uništila.
Proterali su me iz grada.
Da, proterali.
Još sam ovde.
Ah...
Možete li doći sutra u isto vreme?
Rado.
- Koliko ostajete u Berlinu? - Samo par dana.
Sledeće nedelje idem u Prag.
Zaista?
Moji tekstovi se upravo prevode na češki.
Znam.
Čitaće se pesme.
Zaista?
Nisam znala.
Otići ću.
Hvala.
Posle idem u Egipat
i u pustinju.
Pustinja...
Poznat vam je "Lorens od Arabije"?
Sa Omarom Šarifom? -Da.
Pođite sa mnom u pustinju.
Izvinite, to je apsurdno.
Idem s vama.
Zaista idete sa mnom u pustinju?
Zašto vas to iznenađuje?
Dođite i sedite.
Teško je na 150 stranica objasniti složenu istoriju Meksika.
Ali izdavač mi ne da više prostora.
Pišite onako kako želite.
Možda mu se svidi da prihvati sve.
Mislite?
Tako bi to bečki autor uradio.
Imate li vatre? -Ne.
Izvinite.
Žao mi je.
Mislila sam da ću umreti.
Izvolite!
Nemate espreso?
Niko ga ne traži.
Ili bar kapućino...
Ne, ostavite.
Moraću da se priviknem.
Na mnoge stvari.
Da.
Valjda.
Moja dobra devojka je oprala sudove?
Mogao si i ti.
Zašto ja?
Ustao si pre mene.
- Moram sam da radim ujutro. - Ja ne moram?
Ne, otkad si ovde.
Jer me tvoj "Kalašnjikov" izluđuje.
Još nisu izmislili bešumne pisaće mašine.
Po podne idem kod prijatelja
da moja devojka može u miru da radi.
Ne mogu po komandi.
Princeza je ljuta?
Kako da te razvedrim?
Da nestanem?
Lepo. Drago mi je.
Hvala.
Uspela si da radiš?
Nisam mogla da nađem prave reči.
Ne verujem.
Jer ih ne biraš previše.
Kako to misliš?
Bezbrižniji si.
A ti vodiš brigu o tome?
Da.
Nisi tako zvučala preko telefona.
Pročitaj mi svoj tekst.
NIje ti vruće?
Vrućina me ubija.
Mislim da je divno.
Ta opasnost...
Mislim da ću ovde ozdraviti.
A ja da izgorim na suncu.
Zato ste hteli da dođete ovde?
Da zaboravite?
Posle raskida sam bila vrlo bolesna.
Čuo sam.
Zato me iznenadilo kad ste me pozvali.
Možda sam mislila da me možete spasti.
Trenutno vi spasavate mene.
Ponekad volim svoj jad.
Kao odlikovanje,
kao da sam mučenica
koja je tako bliža Bogu.
A čak ne verujem u Boga.
A "Dobri bog s Menhetna"?
Pustite njega.
U mom delu "Dobri bog s Menhetna"
sve se svodi na ljubav između muškarca i žene.
Šta je ona, kojim smerom kreće,
koliko neznatna ili velika može biti.
Moglo bi se reći
da je to granični slučaj.
Ali u svakom slučaju,
čak i u svakodnevici ljubavi krije se granični slučaj
koji otkrijemo pažljivim posmatranjem.
Možda se treba potruditi da to i vidimo.
Jer u svemu što radimo, mislimo i osećamo
ponekad idemo do krajnosti.
U nama se budi želja da pređemo granice.
Između mogućeg i nemogućeg širimo svoje mogućnosti.
Oni među vama koje je pogodila teška sudbina
mogu najbolje svedočiti da je naša snaga jača od naše nesreće.
Da se možemo uzdići kad nam je štošta uskraćeno.
Da možemo živeti
bez zavaravanja.
Mislim da je čoveku dozvoljena jedna vrsta ponosa,
ponos onoga koji se ne predaje u tami
i ne odustaje."
G. Friš!
Počašćeni smo vašim dolaskom.
Da smo znali, predstavili bismo vas publici.
Kako?
Rekao bih vaše ime.
- Poznati ste publici. - Iako ne pišem radio-drame?
Vrlo rado.
Moram na voz, bilo mi je drago.
- Srećan put! - Takođe.
Ko je to? -Urednik Bavarskog radija.
Zašto me nisi predstavila?
Hteo je samo termin u Minhenu.
Jedan od tvojih ljubavnika?
Hoće da predstavim svoje delo
i dam intervju u Minhenu.
Neće stati na tome. -Dosta!
Eno je! -Hvala, gđo Bahman.
Divno! -Hvala.
Čestitam! -Sjajno delo!
Vaš predivni glas...
Tvoj govor je bio odličan.
Slušao si ga?
Naravno.
Sve vreme si pisao.
Dobio sam ideju za novo delo.
U kojem glume slepci?
Ne, samo jedan slepac koji zapravo nije slep.
Samo glumi da je slep.
Zašto?
Da bi otkrio istinu.
O sebi ili drugima?
Rekla si da je istina pristupačna ljudima.
Ipak si slušao.
"Napisaću knjigu o onome
što definiše moj život."
Hvala. -Imate divnu kosu.
Kako ste?
- Imate divnu kosu. - Ne govorim arapski.
Ja sam Ahmed. -A ja Esam.
A vi? -A vi?
Ja sam Esam.
On je... -Ahmed. A vi?
Ja sam Ingeborg. -Ingeborg.
Šta pišete?
Ja pišem. -Pišete knjigu?
U redu. -Dobro veče!
Doviđenja! -Doviđenja!
Sviđaju vam se?
Volim mlade muškarce.
I ja.
Oduvek želim da spavam sa više muškaraca.
Nikome to nisam rekla.
I ženama?
Ne.
Samo muškarcima.
I samo sa ovako mladim i lepim.
Inge, vratio sam se.
Zdravo!
Od koga je cveće?
Stiglo je juče bez potpisa.
Od koga?
Mislila sam da je od tebe.
Nije.
Od koga je?
Ne znam.
Lažeš.
Od koga je?
Odmah mi reci.
Niko ne šalje crvene ruže, a da ne želi nešto.
Ja sam ih kupila tebi.
Htela sam da te razveselim.
I još nešto.
Primetio si nešto?
Kupila sam ovo da ti se svidi.
Ne menjaj temu.
Reci mi istinu.
Umesto cveća mogla si nešto da mi skuvaš.
Želim da jašem kamilu.
To je teško.
Lako padneš kad ona ustane.
Ipak bih da probam.
A vrtoglavica?
Prošla je.
Kako je? -Divno.
Hoću da se pridružim karavanu.
Kao ledi Džejn Elenboro.
Da.
Nedostaje samo pravi šeik.
A Omar Šarif kao šeik?
Božanski!
Da jedan prst stvara takvu buku!
- Moramo da razgovaramo. - Ne sada.
Da, sada.
Nisam mogla da spavam.
Žao mi je, ali sada moram da radim.
Ne možeš da prestaneš da kucaš?
Želim da se zajedno preselimo u Rim.
Ne mogu da izdržim ovde.
Ne možeš da izdržiš sa mnom.
Ne, u Cirihu.
Pisaća mašina biće glasna i u Rimu.
Ali to je moj grad. I ljudi su srdačniji.
Mogu da potražim stan.
Možda u starom delu, Via Ðulija.
U čemu sam pogrešio?
Nisi ti.
Ja sam pogrešila.
Nisam mislila...
Šta?
- Ne mogu da pišem. - Ja sam kriv?
Možda.
Potraži prostor za rad ovde, u Cirihu.
Niko ti neće smetati.
A ja neću da osećam krivicu.
Jedan moj prijatelj iznajmljuje sobe.
Sutra ću to da rešim.
Položićeš vozački ispit i kupiću ti auto.
To bi te zadovoljilo?
Vidiš li kako je Švajcarska lepa?
Ne bih mogao da odem odavde.
Kao početak sveta.
Novi početak.
To bi bilo lepo.
Nema ničeg lepšeg nego biti pod suncem.
Znate moje pesme?
Znam ih sve.
Lepše od meseca i njegovog otmenog svetla.
Lepše od zvezda, tih čuvenih noćnih ordena.
Lepše od vatrenog dolaska kometa.
S mnogo lepšim poslom od svih nebeskih tela.
Jer naš život svaki dan zavisi od njega.
To je Sunce.
Dobro došli, gđo Bahman.
Imate sastanak sa maestrom Ungaretijem?
Da. -Ovuda, molim.
On je pozadi.
Hvala.
Uvek je lepo videti vas.
Dobro došli opet u naš grad!
Hvala što ste došli.
Imam neka pitanja u vezi sa prevodom.
Stojim vam na raspolaganju. -Hvala.
Moji prijatelji kažu
da je vaš prevod mojih pesama izvanredan.
Za mene je to velika čast.
Ne znam kako da vam zahvalim.
Hvala vama na poverenju.
Apsolutno vam verujem.
Šteta što ja ne govorim nemački.
Voleo bih da vaše pesme budu poznate u Italiji.
Hvala.
Samo oni nadareni za poeziju
mogu da prevode pesnike.
Da.
"Rim ne odgovara."
Četiri godine vas nije bilo,
a sad ste se vratili.
Šta je to
što Rim znači za vas?
Možda mogu da objasnim slikom.
Kažu da je Bernini
kolonadama Svetog Petra
dao obrise dve ruke
koje grle čovečanstvo.
U drugim velikim gradovima Evrope i Amerike
lako je biti usamljen.
Kod ovog grada je fascinantno,
bar za mene,
da ovde možeš
da osetiš duhovni zavičaj.
Ovo je jedno od poslednjih mesta
gde osećaš dobrodošlicu.
Izvinite.
Imam intervju.
Brzo ću ga završiti.
Rim je otvoreni grad
kao njegove kolonade.
"On ima određenu moć
koju mu daju slike prošlih vremena.
Možda je u tome poruka.
Poruka grada koji je i utopija.
U Rimu se ne radi samo o onome šta on ima,
već i o mogućnostima
koje sadrži njegovo višeslojno postojanje.
Tako!
- Doviđenja! - Doviđenja, gđo Bahman."
Zašto me nisi pozvao?
Zvao sam.
Danima.
Odgovor je uvek bio "Rim se ne javlja".
Rim se ne javlja.
Zabrinuo sam se.
Zašto bi se brinuo?
Najzad sam opet u svom gradu.
To je sigurno Ungareti.
Dobar dan, maestro.
Lepo je čuti vas.
Večera? Vrlo rado.
Vidimo se sutra.
Mogu li da pomognem?
Nema šanse.
Želim da te iznenadim.
Dobro došao!
Svideće ti se Rim.
Dođavola!
To je opasna klopka.
Naučila sam to od oca.
Udaj se za mene.
Tvom ocu bi bilo drago.
Pogledaj me.
Udaj se za mene.
Odbili ste prosidbu.
Zašto?
Brak je nemoguća institucija za ženu koja radi.
Koja misli.
Je l' on shvatio?
Treba da bude srećan.
Već je bio oženjen.
I pobegao, iz straha da će se okameniti, kako on kaže.
Delite isti strah?
Uvek sam znala da sam protiv braka.
Čak i kao dete.
Protiv svake zakonske veze.
To ne znači da nezakonite veze
ne mogu da se završe tragično i strašno.
Mnogo sam razmišljala o fašizmu.
I gde počinje.
Počinje u međuljudskim odnosima.
Fašizam je prvi element
u vezi muškarca i žene.
U tom društvu je uvek rat.
Kako je lepo!
Kao da sam prerušen.
- A elegantna kravata? - Svakako, biraj.
Šta kažete na ove?
Da. -Da isprobamo!
Kakva elegancija!
Izvanredan muškarac, zar ne?
Da.
Želite vi? -Da.
- Pretvaraš me u kicoša. - Izgleda sjajno.
- Presvući ću se. - Ostani tako.
Idemo u našu kafanu.
Uklopićeš se.
Dozvolite.
Tako!
Fascinantno! Lep muškarac!
Dobro veče, gđo Bahman.
Lepo je videti vas.
Pozdrav!
Dobro veče! -Nisam znala da ste u Rimu.
Imao sam predavanje u Gete institutu.
Šteta, rado bih došla.
Nisam znao da ste se vratili. Pozvao bih vas.
Do kada ostajete?
Sutra se vraćam u Berlin.
Neću da vas zadržavam.
Vidimo se uskoro. -Da.
On je član Grupe 47.
Nikad ne ideš sa mnom kod njih.
Kao tvoj privezak? Ne, hvala.
Dva viskija, kao obično? -Da.
Svakako.
U tom odelu izgledaš kao pravi Italijan.
Na kraju ću morati i da plešem.
To je dobra ideja.
Zaplešimo!
Da bi svi mogli da ti se dive?
Zar nije istina
da se ponašaš kao zvezda?
Dve čaše viskija.
Izvolite!
Dođavola!
Sranje!
Svi ljudi u svim vezama ne čuju jedni druge.
Svi smo sami sa svojim mislima i osećanjima.
Bila sam predmet proučavanja.
Rekao sam ti da je čudovište.
Misliš da je tako bilo od početka?
Sve te ljubavne izjave, a ja samo da budem srećna i ćutim?
Nikad nije sreo takvu ženu.
Ti si ga izbacila iz takta.
Njemu treba stvarnost.
Treba mu plen.
Ti si njegov plen.
Moraš da se spaseš. -Ne mogu.
I da disciplinovano radiš.
Hoću da shvati da je nepravedan. -Neće.
Zašto neće?
Ti si za njega misterija.
Možda misli da te može shvatiti preko pisanja.
Ne mogu da nađem svoj dnevnik.
Spalila sam ga.
Šta?
Spalila sam tvoj dnevnik.
Nemaš pravo da pišeš o meni.
Ali ti si deo mog života.
Pisac živi od jezika.
Ne od tuđih života.
Naročito ne od života žene s kojom živi.
Ja se ne pojavljujem u tvojim pričama?
I ja pišem o muškarcima.
Ali oni su metafore, moj odraz.
Jer ti živiš u laži.
Ali ja zavisim od istine.
- Imali smo dogovor. - Kakav dogovor?
Ne radi se o vernosti u uobičajenom smislu.
Radi se o poverenju. A ti si ga prekršio.
Izdao si to poverenje i tu tajnu.
Izdaja?
I ti to kažeš?A imaš toliko tajni.
Postoji samo jedna tajna između dvoje ljudi koji su zajedno.
To je taj dogovor.
Nikad te ne bih koristila
za svoja dela.
Od početka si znala da smo različiti.
Ali ne da si ti vampir.
Kako to misliš?
Da ti pijem krv? -Da.
I izlažeš me u izlogu kao prostitutku.
Kao kurvu u izlogu.
"Taj dan će doći, ali neće ga najaviti gong.
Ne, taj dan neće doći, on je već tu.
U svim danima ove godine.
Preživeo je to s mukom.
Brine ga ono što dolazi.
Misli na posao i želi
da uskoro uspe i izađe kroz vrata,
dalje od unesrećenih, neispunjenih i umirućih.
Kažem ti:
Ustani i hodaj!
Nijedna kost nije ti slomljena."
Zašto više ne pišete pesme?
Prestala sam
kad sam pomislila
da znam da pišem pesme.
Dobitnik Nobelove nagrade
treba da prestane da piše?
Jer nagrada je dokaz da ume da piše?
Ili Maks Friš više ne sme da piše.
U pravu ste.
Bila bi šteta da prestane.
Da, London.
Ne, avionom.
Ne znam kad se vraćam.
Naravno.
Da.
Hvala.
Ćao!
Zašto ne kažeš da letimo zajedno?
Jer se to nikog ne tiče.
Ponosan sam što i ti ideš na premijeru.
I ponosan sam kad nas vide zajedno.
A ja sam ponosna kad sam s tobom dok slaviš.
Zašto sve mora da bude tajna?
Da ti ostanem zanimljiva.
Ingeborg.
Doveo sam društvo.
Osvetila sam se
svim buržujima zbog kojih sam se žrtvovala.
Dobar dan!
Lepo što ste došli.
Hvala.
Za vas. -Hvala na pozivu.
Izvolite. -Hvala.
Nedostaje samo domaćin.
Maks?
Dolaziš? Gosti su ovde.
- Čemu nazdravljamo? - Ovom jedinstveno lepom gradu?
Da. -Za Rim!
Živeli! -Živeli!
Pozornica je apsolutno mesto?
Da, moj članak.
"FAZ" me zamolio
da pišem o svojim umetničkim namerama.
Zaneo sam se u naslovu.
Napisao sam samo tri manja pozorišna dela.
Nemački posleratni autori nisu mnogo toga postigli.
Jesu! "Napolju, pred vratima"?
Ta sentimentalna patnja je nepodnošljiva.
To ti kažeš?
Bez svađe, molim.
Kako se osećate ovde u Rimu?
Kako je u Vili Masimo? Nije prestrogo?
Vrlo strogo.
Kao u manastiru.
Dame smeju da dolaze samo do 22 h.
Gde ste vi odseli?
U malom pansionu blizu Via di Ripeta.
Ali tu nesmetano radim.
To je lepo.
Zato idem sama u šetnju.
Maks je odličan vodič.
On vas može voditi.
Kao arhitekta, vidi grad drugim očima.
A Ingeborg vam može pokazati skrivena mesta.
Ona je stručnjak za tajne.
Možeš joj pokazati Ostia Antika.
Voli kad izađem iz kuće.
- Može da radi u miru. - To razumem.
Zato volim Vilu Masimo.
Tiho je, a u gradu ste.
Ako želite ljude, tu je Pjaca del Popolo.
Da. -Tu je "Bolonjeze".
Moj omiljeni restoran.
Previše otmen i skup.
Odvešću vas tamo.
Hvala.
Izvinite.
Hvala. -Bilo je divno.
Lepo iznenađenje!
Kako učenje italijanskog?
Napredujete? -O, da.
Ali Ungaretija još ne čitam.
Uskoro izlazi moj prevod. Daću vam primerak.
Prevodili ste i Montalea?
Ne, Ungareti je izuzetak, na zahtev izdavača.
Trenutak, molim.
Maks Friš me zamolio da ga posetim u Rimu.
Usamljen je bez vas.
Jer još nije naučio italijanski.
Malo je Italijana koji govore nemački.
- I nije uvek sunčano. - Da, zna da bude hladno.
Molim vas. -Da.
Bilo je divno!
Idite u Rim, Marlen, osećaću se manje krivom.
Molim vas autogram.
Potpišite moju knjigu. -Hvala.
Gurnula si je njemu u naručje.
Mislila sam da je ljubav prema meni jača.
Bilo je suludo pomisliti
da dva pisca mogu da izdrže zajedno.
To je bilo kockanje.
Moglo je da ispadne dobro.
Uživaš kao i ja?
Kako to misliš?
Ovo je tvoj zavičaj koji nisi hteo da ostaviš.
Ni tebe nisam hteo da ostavim.
A sada hoćeš?
Da.
Otkad si mi spalila dnevnik, više ne mogu da pišem.
Ali čujem te kako pišeš.
Da.
Stalno menjam reči.
To je normalno.
Možda za tebe.
Za mene ne.
- Misliš da bez mene... - Da, bez tvoje strogoće.
Tvoje opsednutosti savršenstvom.
Pre sam izgovarao sve što mi pada na um.
Sad moram da razmislim šta mogu da kažem,
a šta ne.
Hoće li to da te uvredi.
Hoće li da te rastuži.
Ili ćeš da me prezireš.
Ne mogu više da te slušam.
Taj raskid bio je najveći poraz u mom životu.
Najduža agonija.
Iz nedelje u nedelju.
Ne znam zašto.
Možda sam jednom u životu
htela da imam nešto trajno i normalno.
Za razliku od mog načina života.
I insistirala sam na tome.
Iako sam jasno osećala
da je to protiv mojih principa.
Ili moje sudbine.
Ne znam
kako da to izrazim.
To što uopšte
mogu da razmišljam o budućnosti i novom životu,
dugujem samo tebi.
Vratio si se.
Idem na aerodrom.
Kuda ideš?
U Njujork.
Sam?
Ko je poslao cveće?
Prijatelj iz Beča.
To je olakšanje. Nisi sama.
Ti si moj ubica.
Zar se ne kaže da ponekad nisu krive ubice
nego ubijeni?
"Dragi Hanse,
nisam mislila da će se sve završiti tako loše po mene.
Znala sam da će boleti,
ali nisam očekivala potpuni, gotovo smrtonosni slom.
Ne mogu da zamislim ništa gore od toga što sam prošla.
Moram napolje odavde.
Makar na par dana.
Želim da budem vesela s tobom."
Ništa nas ne može poniziti
ako imamo u vidu zašto smo rođeni.
Ovde smo da budemo kreativni.
Sve drugo je nevažno.
Ne bi mogao da te povredi
da si ga ignorisala zbog svoje umetnosti.
Ali voleti svinju nije sramota.
"Postoji mesto u duši
do kog niko ne sme doći.
A to je posao.
Dani su manje sivi, noći manje strašne.
Znam da se najzad budiš.
I da ćeš zaboraviti stare sentimentalnosti.
Jesi li za poslednju noćnu šetnju?
Da.
"Moja pustinja, moja jedina, moje čistilište, moj spas."
MEDIATRANSLATIONS