Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ВКЪЩИ ВАЛИ
Много тежи. Хайде, върви!
Изморих се! - Не ме интересува.
Няма да спирам.
Почакай ме. - На всичкото отгоре се хлъзгат.
Да взема ли единия стек? - Не.
Ако изпуснеш бутилките, ще те убия.
Не. Така ще те заболят ръцете. - Няма проблем.
Така ми е удобно. - Както искаш.
Върви, няма да спирам повече.
По-спокойно. - Какво?
Нямаше да бързаш, ако носеше всичко! - Щях да ги оставя.
Почакай, влезе ми камъче. - Не ми пука.
Изчакай ме. - Писна ми от теб. Хайде!
Заболяха те ръцете от три пакета зърнени закуски.
Тежки са. - Какво очакваш?
Ще ти покажа аз кое е тежко, като те фрасна.
Мамка му.
Какво правиш? - Вали.
Иди да спиш при мама. - Не искам.
Почти на 18 съм, а спя с брат си. - Нямам достатъчно пари.
Трябва да измислим нещо, защото не мога повече.
Хърка и краката му миришат.
Тогава спи долу. - Готов ли си?
Не. - Обеща да дойдеш. Обличай се!
Досадна си! - Дай ми цигара.
Добре. - Отивам.
Готов ли си? - Да.
Ето.
Целувка за довиждане? - Ще изпуснем автобуса.
До скоро!
Много си досадна. - Ти си досаден.
Можеше да отидем утре. - Заради теб изпуснахме автобуса.
Защо не утре? Усмихни се поне! - Ще е затворено.
Усмихни се и ти! - Училищата не затварят.
Затворено е през лятната ваканция. Идиот!
Няма ли учители, които да работят? - Има.
Идва кола. Усмихни се! - Хайде, и ти!
Спри на едно място.
По дяволите!
Мисля, че си изключен.
Пише "невзет изпит" и "преместване".
Не ми пука.
Прецакал си всичко. Дай ми цигарата.
Юс ще дойде. - Защо?
За да ме вземе.
Аз отивам с Доно.
Ще отпразнувате успеха си? - Да.
Това той ли е?
Пълен смешник.
Как си? - Добре.
Всичко наред ли е, братле?
Каква е максималната височина на небето?
Няма такава. - Имам предвид...
... височината, която можем да достигнем и трябва да спрем.
Можеш да се издигнеш колкото искаш. - Така ли?
Да. - Не мисля.
И какво, отскачаш ли? - Нищо подобно.
Не знам, може би те избутва.
Просто спираш внезапно.
Не, продължаваш нагоре.
В земята например не можеш да слезеш колкото искаш.
Напротив. - Не знам...
Откачаш, човече. - Да.
Даже се съгласяваш!
Какво? - Това не е площадка за игра.
За втори път ви го казвам.
Моля? - Казах ви вече да се махнете оттам.
Нима?
На ти! - Идиот!
Прилича на американски университет.
Разбираш какво имам предвид. - Разбирам, но...
На снимките се вижда всичко. Боклукът прелива.
Сайтът е като красива витрина.
Да, хубаво е. - Искам да уча там.
Усещам, че това е моето място.
Имаш ли нещо против да запаля цигара?
Не, запали.
Но не е хубаво, че пушиш. - Знам.
Знам, че го осъзнаваш, но...
Както и да е, вече сме водили този разговор.
Ще ми трябва дезодорантът ти. Майка ми ме надушва.
Като ченге е. - Мирише на кокос.
Така или иначе ще разбере, че съм бил с теб.
Не трябва ли да разбира?
Не е заради теб. Не бива да знаят, че при мен идва момиче...
Луд съм по теб, наистина. Но майка ми ще ме убие.
Кога ще се запишеш?
Вече го направих онлайн преди три-четири дни.
Чудесно.
Да.
Мак, защо не вземеш цялата тенджера? - Няма нищо, той сега расте.
От хормоните е.
Усещам и как миришат. - Млъквай!
Недей!
Какво? Само една глътка. - Не.
Казах "не".
Какво ще правиш утре?
Тъпотии.
Ще пообиколим с Доно.
Казах ти - тъпотии.
Къде ще ходите? - Не знам точно къде.
Ще крадат велосипеди. - Как така?
Кажи, Мак! Как така? - Няма никакви велосипеди.
Мислиш, че не те виждам с колелата ли?
Това е колелото на Доно.
Често го сменя. - Има пари.
Отвратителен си, храни се прилично.
Нищо не съм направил.
Няма ли да му кажеш нещо? - Няма проблем.
Дай ми запалката. - Няма.
Дай ми я!
Не си забавна.
Мак?
- Да?
Да ти оставя ли водата?
Не.
Пе?
- Какво?
Имам пъпка.
Да, виждам. - Имаш ли някакъв крем?
Разбира се.
Трябва да постоиш с него.
Добре.
Няма ли да си махнеш мустаците? - Остави ме.
Пе?
Какво прави с тази количка за пазар?
Дори не разбрах, че това е Донован.
Какъв прошляк!
Не се доближавайте с цигарите до фламингото. Подарък ми е от Юс.
За бога! Престанете! - Какво?
Не мога да плувам. - Седни навътре.
Дръж ме. А ти няма нужда да... - Държа те.
Освен това е хлъзгаво.
Не! Хайде, елате! - Студено е.
Мак! Мак, ела! - Не мога, много е студено.
Студено ми е. - Не ми пука! Ела!
Доно, ела! - Студено е.
Не ме интересува. Ела!
Ела да ме изтеглиш. Мак!
Ела насам! - Спокойно, Пе.
Ти да млъкваш! - Има водорасли.
Все тая. Макензи! - Има водорасли! Не мога.
Ела веднага!
Не е смешно. - Доста се отдалечи.
Мак, ще се удавя.
Фламингото е надуваемо. - А ако спадне?
Звънни, като стигнеш брега. - Хайде, ела!
Обади се на Юс. - Мак!
Ела! - Всичко е наред.
Защо? - Провалих си годината.
Само заради това? - И други неща, например от вчера.
На всеки се случва да забрави. Оставям нещо на масата,
например чинията или други дреболии.
Той ми каза да я сложа в миялната.
Така и направих. Той откачи и започна да ме бие.
Истински удари или по-скоро плесници?
Истински удари.
Удряй го и ти. - Той ми е доведен баща.
Е, и?
Не бива да му се оставяш.
Не казвам да го удряш, а да потърсиш помощ.
Майка ви никога ли не ви е удряла?
Не. - Само когато бяхме малки, вече не.
Сега не би посмяла.
Постоянно се оплаквате, че майка ви не е около вас,
но все пак е хубаво, че я имате, нали?
Зависи за какво. - Да.
Остави отворено, да се проветри.
Ела насам.
Сложи чаршафите там. Проверяваш дали термостатът е изключен.
Така...
Сега ще оправим хладилника.
Нямаш представа какви гадости оставят хората.
Храната се изхвърля. - Дори да не е развалена?
Да, нямаме право да запазваме нищо.
Добре. - Изхвърлям всичко.
Ще се качим горе.
Почисти ваната от варовика. - Добре.
Имаш ли братя или сестри? - По-малък брат.
На колко години е? - На 15.
Отдавна ли работите тук? - От осем години.
А аз - от самото начало.
Сраснала се е с това място. Като мен.
Тук е тежко.
Но предишната ми работа беше още по-лоша.
Пак се започва... - Разказвала съм ви.
Но на нея не съм. - Разкажи й.
Ние знаем историята наизуст.
Искам да й разкажа за целия бизнес, преди да е напуснала.
Давай, няма хора.
Бързо!
Оглеждай се. - Спокойно, гледам.
Хайде, бързо.
По-живо.
Успя ли?
Хайде, хайде.
Клещите!
Обичам те, сестричке. Само напред. В хладилника има пиене.
Ще стана на 18 г. след няколко седмици.
Майка ми не ми обръща особено внимание.
Състоянието на домакинството се влошава.
Не, имам 15-годишен брат. Бих искала да дойде с мен.
При съдията?
Въпреки че аз съм пълнолетна?
Добре.
Благодаря ви. И на вас. Довиждане.
Някакви дребни, моля.
Заповядайте. - Благодаря.
Моля.
Къде да сложа това? - Там, встрани.
Тя ще се върне, когато всичко свърши.
И ще й простиш.
Ти ще й простиш.
А ти - не?
Заболяха ме ръцете от тези торби.
Сладоледът помага.
Представи си - ще взема книжка.
И ще ходим на пазар с кола.
Аз ще взема книжка преди теб.
Как ще вземеш книжка с 20 евро?
Ами ти?
Нямаш много повече. - Нямам.
Ужасно е.
Виж го този.
Кой още носи такива бански? - Не знам...
Ти би сложил. - Не, ти луд ли си?
Хайде, донеси го.
Освен това е с детски размер.
Очевидно е, че са заедно. - Да, сигурно.
Няма да стане.
Какво правиш? - Отварям, горещо е.
Няма нужда, имам климатик. - Така ли?
Да, тук имаме екстри.
Подредил съм стаята. Ще може ли да си прибереш нещата после?
Ще го направя.
Вманиачен си по чистотата.
Не, просто обичам да ми е подредено.
Къде беше?
Видях мама в кафенето на площада.
Тя каза ли ти нещо?
Не, бях с Юс.
Била си с Юс?
Да, спах при него.
Досадно е да нямам собствена стая.
Може да не е била тя.
Тя беше.
Дори не се отбива да види как сме.
Може ли запалката?
Тя си е такава.
Престани да я оправдаваш. Да не сме кучета?
Тя ни е майка. Какво можеш да направиш?
Мама не е единственият проблем.
Как ще изкараш зимата без топла вода?
Ще ти ремонтирам стаята.
Имам идея за прозореца.
Не искаш да се махнеш? - Не.
Не искаш ли да живееш в града?
Това е къщата на баба, искам да съм тук.
Стоиш тук само заради мама.
Самира? - Да?
Всичко наред ли е? - Да.
Да ти помогна ли? - Не, почти приключих.
Имам един въпрос. - Слушам те.
Дали е възможно да подпиша целогодишен договор?
Студентски? - Не, положението с мама е сложно.
Бих искала с брат ми да се изнесем.
Няма ли да учиш за медицинска сестра?
Ще уча, но по-нататък.
Една от служителките излиза по майчинство.
Щях да й наема заместничка след края на договора ти.
Искаш ли да говоря с отдел "Човешки ресурси"?
Но мога да ти обещая само почасов договор извън сезона.
Добро начало. Бързо ли ще отговорят?
Да, бързо вземат решения.
Но...
Сигурна ли си, че искаш, Парди?
Както виждаш, не е лесно.
Да.
Ето го.
Гумата е спукана.
Само вътрешната, нищо не струва.
Има кошница. И звънец.
Веригата е ръждясала. - Трябва само да се смаже.
Просто не ни остана смазка.
Хубав е, но не е в добро състояние. - Има си всички екстри.
И е качествена марка - "Скот".
Струва 300 евро. - Мога да купя нов на тази цена.
Но не като този. - Бих го купила за 60 евро.
Седемдесет.
Седемдесет? - Хайде, седемдесет.
Добре.
Но ще ми го сложите в багажника. - Добре.
Парите не са й проблем. - Да, определено.
Имате хубава кола. - Благодаря.
От коя година е? - Моля?
Годината? - 2014-а, мисля.
Дизел? - Да.
С двойно турбо? - Нямам представа.
Ще сваля кошницата.
Тук ли живеете? - Да.
За вас ли е велосипедът? - Да, за мен е.
Трябва само да се постегне, ще ви излезе евтино.
Чудесно. Благодаря. - Довиждане.
Благодарим. - Приятен ден.
Истинска блондинка, а?
Довиждане, госпожо! - Довиждане.
Къде е сестра ти? - У Юс.
Ще спи там. Родителите му са в Мароко.
Странен е този Юс.
Да, от самото начало го твърдя. - Да.
Мисли се за по-добър от другите. - Да.
Ще ми оставиш ли плейстейшъна за уикенда?
Не, брато.
Приятелката ми ще дойде.
Ще играем заедно.
Онази от онлайн магазина? - Не.
Знаем, че гаджето ти е снимка от "Гугъл".
Нали ти показах наши снимки.
Освен това тя има приятелки.
Не ми пука. - Може да те запознае.
Казах ти, че не ми пука.
Голям егоист си. - Не е вярно.
Приятелката ти ще идва, а не ми даваш плейстейшъна.
Защото ще играем двамата.
Когато ти ми поискаш нещо, ти го давам.
Давай.
Имате ли бял оцет? - Да, на втория ред е.
Търсих, но не го намирам. Ще ми покажете ли?
Ще ви помогна. - Благодаря.
Ето го. - Това ли е?
Да. Бял, нали?
Пише "син" в името, но е бял. - За майка ми е.
Има и червен. - За какво е?
Но тя е поискала бял? За сос "винегрет" или за чистене?
Така или иначе, иска бял. Този е. Вземаш ли го?
Заповядай. - Благодаря.
Само да мина. Благодаря. - Моля.
Ето. - Едно евро и петдесет.
Заповядайте. - Благодаря.
Две, три. Три и четирийсет.
Няма проблем.
Благодаря, младежо. - За нищо. Довиждане.
Не са лоши. Видях те, че ги гледаш.
Не е вярно. - Да бе, да.
Мисля, че говорят френски.
Питай ги.
Как сте, момичета?
Момичета?
Не отговарят.
Как сте?
Правил ли си нещо с момиче?
Защо ме питаш? - Не знам.
Ти си наясно. Знаеш много добре.
Опитвал си с твоята приятелка, която има пенис.
Не. - Знам, че гаджето ти има пишка.
Понякога ме чука отзад до скъсване.
Шегувам се. - Какви ги говориш?
Сипи ми. - Стига ти толкова. Пий кола.
Не я обичам. - Държиш се странно, като пиеш.
Трябва да тръгвам, брат. - Защо?
Знаеш го втория ми баща. Ще ме убие.
Глупости.
Изпушвам цигарата и тръгвам.
Ще миришеш на цигари, като се прибереш.
Защо толкова рано, посред бял ден?
Заради втория ми баща.
Дойде, пийна и си тръгваш.
Не зависи от мен. - Да...
Хайде, тръгвам.
Това е Матео. На шест години е.
Лила и Мила, 3-годишни.
И аз искам деца.
И Осеан. Тя е на 14.
На 14? - Да, голямото ми момиче.
Родих я съвсем млада. Бях на 18.
Все още не съм готова за деца.
Имаш време. - Да.
Къде учат? - В "Сент Мари".
Осеан е в "Атене". - И аз съм учила там.
В "Сент Мари"? - Да.
Децата са прекрасни, но са голяма грижа. И то скъпа.
Да си майка, е най-красивото нещо на света.
Сигурна съм, че е така.
Търся Лейла. - Кой сте вие?
Приятел. - Ален?
Мислех, че тя е у вас. - От два дни не съм я чувал.
Открих този адрес върху едно писмо.
Не е тук. - Роднина ли сте?
Аз съм й син.
Имате нужда от ремонт. - Да.
Горе е мухлясало. - Знам.
Прибирам се.
Добре. Приятна вечер.
Благодаря. - Почакай.
Кажи й да ми се обади, ако я видиш. - Ще й предам.
Пе?
Мамо?
По-бавно! Какво правиш?
Дръж го, тъпако! - Как да го хвана сам сега?
Слизай, хайде! Мръдни се!
Голям идиот си.
Какво правиш? Мамка му.
Писна ми. - Голям глупак си.
Помогни ми да го разгънем. - Оправяй се. На сестра ти е.
Хубаво.
Стига толкова. - Не, аз ще го довърша.
Знам как да го направя. - Събери боклука.
Сега съм аз.
Ще изхабиш всичко за един ъгъл?!
Няма... - Виждам те.
От другата страна.
Дръпни се!
Намести стъклото.
Какво правиш?! - Без да искам.
Как така? Голям тъпак си. Лазиш ми по нервите.
Не беше нарочно, успокой се.
Изпусна го! - Това е просто прозорец.
Сега ще вали още повече. - Не се траеш!
Отивай си вкъщи. - Няма.
Върви си. Какво чакаш? - Как така?
Дойдох да ти помогна, а ти ми викаш.
Изпусна стъклото. С какво ми помагаш?
Махай се! - Какво ти става?
Хайде, чупката! - Майната ти!
Идиот! Вземай си скапаната количка и се махай!
Изчезвай! Нещастник!
Изкара ме извън нерви.
Как е?
Какво? - Откъде сте?
От Брюксел.
От столицата?
На почивка ли сте? - Какво?
На почивка ли сте?
Трябва да се приберем за обяд.
Почакай, имам нещо за вас.
Искате ли холандска трева? - Не пушим.
Опитай. Нали си на почивка?
Покажи. - Искаш ли?
Шарл, стига. Аз се прибирам.
Какво му става? - Не знам. Не е в настроение.
Искаш ли да опиташ?
Дай.
Как се прави?
Слагаш и свиваш. - Не, имам предвид как се пуши?
Никога не съм пушил. Притеснявам се.
Просто вдишвам? - Дърпаш, вдишаш и издишаш.
Ще се разцепиш.
Не е приятно.
Дърпай, ще свикнеш.
Наистина.
Изгаря ме.
Вземи.
Ти си пушиш без проблем? - Да.
Не е за деца.
Какво правиш по цял ден?
Разпускам на плажа с моя приятел.
Баща ми и брат ми карат джет и платноходка.
Джет ли? - Да, изправяш се върху него.
И правиш фигури. Бива си го.
Имаме и такъв, на който си седиш.
Откъде ги наемате? - Не ги наемаме.
Негови ли са? - Да.
Наемането е голяма разправия.
Как ги транспортира? - С ремарке на комбито.
Ясно.
Никога ли не си карал джет? - Карал съм, и баща ми има.
Супер. - Какво работи баща ти?
Директор е на някаква фирма в Африка.
Не съм се интересувал. - Синчето на татко.
Не, не. - Малко поне.
Джетовете и голямата кола не ме правят татково синче.
Но не работиш, за да си купиш нещо.
А ти работиш ли? Стига! На 16 си.
Работата ни е да разпускаме. - Да...
Трябва да се радваме на живота. А не да работим отсега.
Вече не сме в мините.
Да, баща ми също работи във... - Къде?
В банка. Началник е.
Началник? Не ги наричат така. - А как?
Изпълнителен директор, шеф. - Началник...
Има си работници. - Работници...
Ще купиш ли? - Трева ли?
Ще купиш ли, или не? - Не, не нося пари.
Поне ще платиш ли за джойнта?
За джойнта? - Да.
Дръпнах си два пъти. Не съм ти взел всички цигари.
Е, и? Щом дърпаш, плащаш.
Сериозно ли? - Да.
Не се шегувам. Трябва да платиш.
Добре, ще ти платя утре. Не знаех.
Не, днес. Утре може и да не те видя.
Наистина нямам пари у себе си.
Баща ти е директор, а нямаш пари?
А твоят е шеф и ходиш с такива обувки?
Лъжеш! Знам, че имаш пари.
Ти лъжеш! С този телефон и тези обувки!
Не ми бъркай в чантата.
Не мога да повярвам! Луд ли си? Всичко ми е вътре!
Не. Когато започнеш да получаваш пари,
ще искаш повече. Уверявам те, ще искаш повече.
Ще се грижиш за брат си, ще плащаш сметки и прочее.
Смяташ да учиш. Как ще си плащаш наема?
Не знам. Ще помисля после. - Но защо? Какво значи "после"?
"После" ще е късно. Сега градиш бъдещето си, чрез своя избор.
Как ще си плащаш наема?
Ще работя през уикендите. - Да бе, ще работиш.
А какво ще прави брат ти? Ще си почива.
Не знам какво ти става.
Себе си не можеш да оправиш, а искаш да се грижиш за брат си.
Не го казвам с лошо, но все още си дете, Парди.
Как така "дете"? - Дете си, не можеш нищо сама.
От години се грижа за брат си и за себе си.
Защото майка ни я няма. - Избягваш да ми разказваш за това.
Добре, разбирам... Похвално е, че искаш да се грижиш за брат си.
Искаш да "вземеш живота си в ръце".
И какво? Цял живот ли ще работиш като чистачка?
Това е жалко. Аз ще имам голяма къща,
ще завърша, ще имам средства, а ти няма да имаш нищо.
Тръгвам си. - Тръгваш си?
Не съм искал да си тръгваш.
Да остана след всички ужасни неща, които ми наговори?
Парди, не са ужасни, това е...
Просто предпочитам да съм искрен.
Не ми е приятно да ти казвам всичко това.
Между нас има нещо силно... Не искам да...
Не си представям приятелката си така, докато аз уча.
Там ще срещнеш някоя заможна.
Объркваш всичко. Не съм казал нищо подобно.
Ще те изпратя, навън е опасно.
Не си прави труда.
Боже мой! Светът е полудял, не мога да повярвам.
Родителите са подали жалба, но са от Брюксел...
И го е направил без причина? - Не знам...
Искал е да му вземе чантата или нещо подобно.
Голям хулиган. Детето се е уплашило, че ще го убие.
Прибрало се е разплакано и треперещо.
Представяш ли си? А голямото момче оттук ли е?
Според малкия - да. Но...
Ако някой стори нещо такова на моето дете, аз лично ще го удавя.
Как си, Парди?
Ето я гарсониерата.
Хубаво жилище, много светло.
Изложението е южно, слънчево е.
Колко е голямо? - Заедно с банята - 35 квадрата.
Заповядайте да разгледате.
Обзаведено е, всички мебели са за вас.
Изцяло оборудвана кухня - индукционни котлони, микровълнова.
Има дори аспиратор. - Добре.
Що се отнася до мебелите... Има фотьойл...
Разпъва се и става легло.
Така че разполагате и със спалня.
Добре. - Това е.
Само за себе си ли търсите жилище?
Ще живея с по-малкия си брат. - С брат си?
Извинете, но на колко години сте?
След няколко дни ставам на 18.
Работите ли? - В "Голдън Лейк".
Почиствам. Студентският ми договор изтича.
Ще подпиша нов, почасов. - Добре.
Разбирам... Питам ви, защото наемът е 500 евро.
Включва мебелите и цялото оборудване.
Имайте предвид и 100 евро режийни разходи.
За маслената печка и снабдяването с вода.
Предлагаме и други квартири.
Не всички са луксозни и обзаведени като тази.
По-малки, но може би по-подходящи за вашите нужди.
Регистрирана ли сте в сайта? - Да, да.
Ще получавате обяви.
Може да опитате и за това жилище. Но има много кандидати.
Четири огледа до края на седмицата.
Има конкуренция. - Ясно.
Разбирате ли? - Да, разбирам.
По дяволите.
Мамо?
Стани.
Трябва да пишкам.
Полека.
Пийни.
Още малко, това е нищо.
Къде си?
Просто така.
Мама се прибра.
Не е добре.
Сложих я да си легне.
Прибра се и не е добре.
Не.
Кога ще дойдеш?
Значи ме оставяш сам?
Ела да ядеш, готово е.
Идвам.
Забравих черпака. Ще го донесеш ли?
Благодаря.
Ето.
Стига ли? - Да.
Ще стигам ли дъното при теб? - Да.
Ела насам. - Приближи се към мен.
Едва стъпвам, хайде.
Дръж ме.
Какво правиш? Спри. - Почакай.
Остави ме да дойда до теб. - Ето че стъпваш.
Ще се изпишкам. - Недей! По дяволите!
Невъзможна си! Смешно ли ти е?
Изпишка ли се? - Да.
Ужасна си.
Не е забавно, ако си жертва.
Ще поплувам. - Ето ти пишкано.
Наистина ли го направи? - Отвори уста!
Наистина. - Излизам.
Давай! Поне е топло.
Яж си месото.
Виж.
Отвратителен си.
Все пак ям.
Какво ти става?
Не ти ли харесва?
Не искам да се прибирам.
И аз не искам.
Превод ГЕРГАНА ЦЕЛОВСКА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО