Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
V DOMĚ PRŠÍ
Sakra, to je těžký. Pojď, pojď.
- To bolí! - No a?
Já jdu dál.
Počkej na mě, sakra!
Děsně kloužou.
- Mám ti jeden vzít? - Ne.
Ty lahve upustíš a já tě nakopnu.
Ne.
- Takhle ne, budou tě bolet ruce. - Ale ne.
- To je dobrý. - Dělej, jak myslíš.
Dělej, už stavět nebudu.
Co je?
Co jako?
Nechám tě nést všechno a uvidíme, jak nepočkáš.
Tak bych to tu nechal.
- Dělej. - Mám něco v botě.
No a co.
- Počkej na mě. - Už mi lezeš krkem. Pojď.
Neseš tři tašky s lupínkama a bolej tě ruce.
- Jsou těžký. - Jasně.
Dostaneš něčím těžkým po hlavě.
Do háje.
- Co děláš? - Prší.
- Jdi spát k mámě. - Já nechci.
- Bude mi 18 a spím v posteli s bráchou. - A já nemám peníze.
Potřebujem řešení. Už vedle něj spát nemůžu.
Chrápe a smrděj mu nohy.
Tak spi dole.
- Připravenej? - Ne.
Slíbils, že půjdeš. Oblíkni se a jdeš.
- Piješ mi krev. - Dej mi cígo.
Jo.
Dám ti.
Můžem?
- Jo. - Tady.
- A druhá pusa? - Nemám čas. Ujede nám bus.
Tak zatím!
- Pěkně mě vytáčíš. - To ty mě vytáčíš.
- Proč tam nemůžem zejtra? - Kvůli tobě nám ujel bus.
- Můžeme jít zítra. - Mají zavřeno.
Usměj se!
- Ty taky. - Není to obchod.
Nezavíraj. Školy maj otevřeno pořád.
Zavřeno o letních prázdninách. Blbečku.
- Ale učitelé tam pracujou pořád, ne? - Jo, pojď.
Jede auto.
- Usměj se. - Ty taky.
- Usměj se. Dělej. - Přestaň pochodovat.
Sakra.
Myslím, že tě vyloučili.
Je tam napsáno "neprospěl" a potom "přeložen".
No a co?
Tos podělal. Dej mi to cigáro.
- Přijede Youss. - Proč?
Aby mě vyzvedl.
Já půjdu s Donem.
- Oslavíte váš velkej úspěch? - Jo.
To je on?
Ten tvůj amant vypadá dost uboze.
Všechno dobrý, bráško?
Do jaký maximální vejšky sahá podle tebe nebe?
Nemá maximální vejšku.
Jakože se třeba dostaneš do určitý vejšky a nevíš, co dál.
Dál už to nejde.
- Ne. Můžeš tak vysoko, jak chceš. - Myslíš?
- Jasně. - Nemyslím si.
- Myslíš, že se odrazíš? - Ne, to jsem neřekl.
Já nevím, třeba tě to zarazí nebo tak něco.
Že prostě dál nemůžeš, víš jak?
Ne, jakmile seš nahoře, pokračuješ pořád vejš.
Jako na zemi.
To nemůžeš jít tak hluboko, jak se ti zachce.
Můžeš.
No nevím.
- Začínáš blbnout. - Jo.
Proč říkáš "jo"?
- Co je? - Vypadněte tam odtud. To není na hraní.
Už vám to říkám podruhý.
Říkáš co?
Že to není na hraní.
Jo?
- Tady máš! - Šmejde!
Páni, vypadá to jako univerzita v Americe.
Víš, jak to myslím.
Jo, vím, ale...
Něco ukážou na fotkách a hned vedle máš popelnice.
Jsou to webovky, cílem je prodat.
- Je to hezký. - Jsem fakt rád, že tam jdu.
Myslím, že mi to prospěje.
Vadí ti, že si zapálím?
Ne, zapal si.
- Škodí ti to a stejně to děláš. - Jo, já vím.
Já vím, že víš, ale...
No nic, tohle už jsme řešili.
Pak mi ale půjčíš deodorant.
Máma ke mně hned u vchodu čichá
- Jak policejní pes. - Mám kokosovej.
Kokosovej ne. Máma bude vědět, že jsem byl s tebou.
A proč by to neměla vědět?
O to nejde. Kdyby věděli, že mám holku, tak...
No, prostě.
Vážně se mi hrozně líbíš, o to nejde. Ale máma by mě zabila.
Kdy se přihlásíš?
Už jsem se přihlásil. Tři, čtyři dny zpátky. Elektronicky.
Bezva.
Jo.
Hele, Maku. Nechceš si vzít celej hrnec?
Nech ho, ještě pořád roste.
To ty hormony.
- Jo, hormony tu cejtit jsou. - Drž hubu.
Přestaň!
- Co? - Ne.
- Jen si srknu. - Říkám ne.
Co chystáš zítra?
Hovadiny.
Projedem se s Donem.
Hovadiny.
Kam pojedete?
- Jen se projedem, nevím kam. - Krást kola.
Jaký kola?
- No, Maku. Jaký kola? - Žádný kola.
Myslíš, že nevidím, jak je vozíš. Ty kola?
Ty jsou Dona.
- Často je mění. - Má peníze.
Seš nechutnej, jez normálně.
Nic nedělám.
Vidíš, co dělá, a nic neřekneš. - To nic není.
- Dej mi zapalovač. - Ne.
Dej mi zapalovač.
Paní vtipná.
Maku!
- Maku! - Jo?
Chceš nechat vodu?
Ne.
Purdey?
- Co? - Mám beďara.
- Jo, to vidím. - Nemáš krém?
Jo, jasně.
Nech to působit.
Jo.
- Neoholíš si ten knír? - Dej mi pokoj.
Purdey?
Co dělá s tím nákupním vozíkem?
Nevšiml jsem si, že je to Dono.
To je pitomec.
S tím cigárem k tomu nechoďte.
Je to dárek od Yousse.
- Bacha! - Co je?
Nechte toho.
- Nezapomeň, že neumím plavat. - Plav dál.
- Drž mě. - Jo.
- Ty nemusíš. - Držím tě.
Kloužu, taky.
- Pojďte sem. - To studí.
Maku.
- Maku, pojď sem. - Je to ledový.
- Maku! - Nemůžu, je mi zima.
Nezájem, pojď sem.
- Dono, pojď. - Studí to.
Nezájem, pojď sem!
Pojď pro mě. Maku!
Plav sem.
Neboj, Purd.
- Ty drž hubu! - Jsou tu řasy.
- To je jedno. - Přísahám, jsou tu řasy.
- Makenzy! - Nemůžu!
Dělej, pospěš si.
- To není sranda. - Je vážně docela daleko.
Maku, já se utopím.
- Seš na nafukovačce. - A když se vypustí?
- Zavolej, až se to stane. - Dělej. Pojď.
Zvolej, Youssovi!
Maku, pojď pro mě!
A to proč?
Protože jsem propadl.
Jenom za to?
Jo. A třeba za to, co se stalo včera.
To se stává každýmu. Nechal jsem po jídle na stole talíř.
Prostě blbosti.
On to viděl a řekl: "Dej to do myčky."
Tak jsem to udělal a on pak vyjel, začal mě mlátit a tak.
Mlátit jako doopravdy? Pěstí nebo facky?
No, pěstí.
Proč mu taky nedáš?
- Je to můj otčím, kámo. - A co?
Nenech si to líbit.
Neříkám, abys ho mlátil, ale nech si pomoct.
A vaše máma vás nikdy nemlátila?
- Ne. - Akorát jako malý, ale teď už ne.
Už si to nedovolí.
Furt si stěžujete, že je máma pořád v tahu,
ale musí to být fajn, ne?
- Záleží, jak kdy. - Jo.
Můžeš nechat otevřeno, ať se větrá.
Pojď za mnou.
Polož to prádlo tady.
Zkontroluješ, že je termostat vážně vyplej, jo?
Teď půjdeme na lednici.
Nevěřila bys, co tu lidi nechaj za svinčík.
Všechno jídlo se vyhazuje, jo?
I nezkažený jídlo?
Jo, vyhazujeme všechno. Nesmíme si nic nechávat.
- Dobře. - Tohle se vyhodí.
A teď půjdeme nahoru.
Nezapomeň na vodní kámen ve vaně.
Fajn.
- Máš sourozence, Purdey? - Jo, mladšího bráchu.
- Kolik mu je? - Patnáct.
- Vy už tu pracujete dlouho? - Osm let.
Já od začátku.
Už má inventární číslo. Jako já.
Je to tu těžký, víš.
Ale tam, kde jsem předtím pracovala, to bylo horší.
- A je to tu zas. - Už jsem to vyprávěla.
- Pro ni je to nový. - Ne, pokračuj.
My už to známe nazpaměť.
Chci jí ukázat, jak to vypadá ve světě uklízení.
Pracovala jsem v podniku...
Dělej, pojď rychle. Nikde nikdo.
Šup, šup.
- Dělej, hlídej. - Jdi na to, budu hlídat.
Dělej. Pospěš si.
Rychle.
Máš to?
Běž, běž, běž.
Kleště!
MÁM TĚ RÁDA SÉGRA. JEN TAK DÁL. PITÍ JE V LEDNIČCE.
Za pár týdnů mi bude 18.
Moje máma... tady moc není.
A stav domácnosti je složitej.
Ne, mám bráchu, je mu 15. Ale chci ho vzít s sebou.
Před soudcem?
I když jsem plnoletá?
Dobře.
Ano, děkuju. Vy taky. Na shledanou.
Nějaké drobné, pane?
- Díky. Hezkej den. - Není zač.
- To patří kam? - Tam vedle.
Každopádně se vrátí, až bude po všem.
A ty jí odpustíš.
To ty jí odpustíš.
A ty teda ne.
Sakra ty tašky mi vážně rozedřely ruce.
Ten led je na to dobrej.
Umíš si představit, že až budeme... až budu mít řidičák,
budem moct jezdit na nákup autem.
Já ho budu mít dřív než ty.
Jak chceš zaplatit řidičák s 20 eurama?
A ty?
- Ne že bys měl o moc víc. - Ne.
To je nechutný.
Dívej na něj.
- Kdo tohle ještě nosí? - To nevím.
- Ty bys to nosil. - Ne, kámo, to je moc.
Má dětskou velikost.
- Jsou spolu, to je vidět. - Jo, taky myslím.
To je v háji.
- Co děláš? - Otvírám okno, je tu teplo.
- Ne, ne. Mám klimatizaci. - Máš?
Jo, to všechno tu je.
Jak vidíš, tak jsem uklidil. Můžeš si pak taky uklidit?
Jo, uklidím.
Seš pošahanej.
Ne, jen mám rád uklizenej pokoj.
Kdes byla?
Viděla jsem na náměstí v kavárně mámu.
Mluvila s tebou?
Ne, byla jsem s Youssem.
Bylas s Youssem?
Jo, spala jsem u něj.
Divíš se, že už mi leze na nervy nemít vlastní pokoj?
Možná to nebyla ona.
Jo, byla.
Je tu kousek a ani se nepřijde podívat.
Dej mi zapík.
Prostě je taková.
Přestaň na ní bejt hodnej. Nejsme psi.
Je to naše máma, co s tím chceš dělat?
Máma není jedinej problém.
Ty se tu vidíš v zimě bez teplý vody?
Pokoj ti opravím.
Možná na něco přijdu s tím oknem.
- Ty nechceš jít pryč? - Ne.
Nechtěl bys radši žít ve městě?
Je to babičky dům. Chci si ho nechat.
Ty tu zůstáváš jen kvůli mámě.
- Samiro? - Ano?
- Jde to? - Jde to.
- Mám ti pomoct? - Ne, už to skoro je.
- Chtěla jsem se tě zeptat. - Povídej.
Myslíš, že bych mohla dostat roční smlouvu?
Studentskou?
Právě, že ne. S mámou je to teď těžký a já bych se...
chtěla s mladším bráchou odstěhovat.
Myslela jsem, že chceš být sestřička?
Já bych ráda, ale ke studiu se vrátím potom.
Někdo odchází na mateřskou.
Chci jí nahradit přesně po konci tvý studentský smlouvy.
Můžu se zmínit na personálním, jestli chceš.
Ale můžu slíbit jen částečnej úvazek mimo hlavní sezónu.
I to je dobrý. Odpovídají rychle?
Jo, rozhodují docela rychle.
Ale...
seš si jistá, že to chceš, Purdey?
Víš, že to není lehký.
Jo.
Tady je.
Vždyť je píchlý.
Jenom duše. To nic nestojí.
Navíc tu máte pěkný košík. Zvonek.
Jo, ale tady je celý zrezivělý.
Stačí namazat. Už nemáme olej, jinak bysme to udělali.
- Hezký je. Ale ten stav. - Plná výbava.
Plná výbava. A navíc dobrá značka, Scott.
Upřímně, nový stojí 300 eur.
Za tu cenu si ho můžu koupit nový.
- Ne tak dobrý. - Půlku.
Šedesát eur a je to.
Sedmdesát.
- Sedmdesát? - Jo, 70.
Dobře.
- Ale za tu cenu mi ho naložíte do kufru. - Fajn.
- Tý peníze nechyběj. - Jo, tý teda nechyběj.
- Máte hezký auto. - Jo, děkuju.
Z jakýho je roku?
- Pardon? - Rok výroby?
Myslím, že 2014.
- Diesel? - Jo.
- Přeplňovaný motor? - To netuším.
Sundám ten košík.
- Vy bydlíte tady? - Jo.
To kolo je pro vás?
Jo, pro mě.
Trochu seřídit brzdy a víc to nepotřebuje.
- Díky. - Na shledanou.
Děkujeme.
Pravá bloncka, ne?
- Nashle, paní. - Nashle.
- A ségru máš kde? - U Yousse.
Spí u něj. Jeho rodiče jsou v Maroku.
Stejně je divnej, ten Youss.
- Přesně. Já to říkám od začátku. - Jo.
- Dívá se na lidi shora, to proto. - Jo.
Necháš mi na víkend Playstation?
Ne, kámo.
Budu s mojí holkou.
Takže určitě spolu budem hrát.
- S tvojí holkou z Wishe. - Ne, kámo.
Všichni víme, že tvoje holka je fotka z Googlu.
Vždyť jsem ti ukazoval fotky, kde jsem byl s ní.
Má kamarádky, kdybys chtěl.
Na to kašlu.
- Představila by ti je. - Říkám ti, že na to kašlu.
- Seš blbeček. - Ale ne, kámo.
Jo. Budeš se svojí buchtou a nepůjčíš mi to.
Protože spolu budem hrát.
Když ty mě o něco poprosíš, tak ti to dám.
Běž.
- Máte bílý ocet? - Ano, v druhé uličce.
Díval jsem se a nemohl najít. Můžete mi pomoct?
- Už jdu. Pomůžu ti. - Děkuju.
- Je tady. - Tady, jste si jistá?
- Ano, tenhle. - Je bílej?
- Je psaný modře, ale je bílý. - Mě totiž poslala máma.
- Taky se dělá červený. - A ten je na co?
A ona chtěla bílý?
Do salátu? Na úklid?
No, chtěla po mě každopádně tenhle.
- Tak tenhle? - Bezva.
- Tady máš. - Děkuju.
- Pojď sem. - Tak tady.
Dělá to 1.50 eur.
- Prosím. - Děkuji.
Dvacet, třicet, čtyřicet...
To nechte. Dobrý.
- Děkuji, mládenče. - Za nic. Nashle.
Nejsou špatný.
Vidím, jak na ně zíráš.
- Nezírám. - Jasně, že ne.
Myslím, že mluví francouzsky.
Se zeptej.
Jak je, holky?
Hej, dámy.
Žádná odpověď.
Hej, co je?
Ty už jsi měl něco se ženskou?
- Proč se mě na to ptáš? - Nevím, kámo.
Něco...
dobrýho, no?
Už jsi něco dělal se svou holkou a s ptákem?
- Ne. - Vsadím se, že má tvoje holka péro.
Někdy mě šuká do zadku tak, že mě láme vejpůl.
Dělám si srandu.
- Seš divnej. - Nalej mi víno.
Měls dost. Dej si kolu.
- Kola mi nechutná. - Seš divnej, když piješ.
- Musím jít, kámo. - Proč?
Neznáš mýho otčíma, ten mě zabije, kámo.
To je na nic.
Dokouřím a jdu.
Vrátíš se takhle zasmrádlej?
Proč musíš domů tak brzo, vždyť je tak hezky.
Můj otčím, kámo.
Přijdeš, trochu se napiješ a hned zas jdeš.
- Já o tom nerozhoduju. - Jo.
Fajn. Já se klidím.
Tak tohle je Matteo. Je mu šest.
A Lila a Mila, tři roky.
Já bych taky moc chtěla děti.
A Océane, 14 let.
- Čtrnáct? - Jo, moje velká holka.
Měla jsem jí hodně mladá. Bylo mi 18.
Já teď děti nechci.
- Máš ještě čas. - Mám.
- Kam chodí do školy? - Do Sainte Marie.
- Océane je v Athénée. - Tam jsem taky chodila.
- Do Sainte Marie? - Jo.
Děti jsou skvělý, ale je to dřina. A stojí to hodně.
Ale být máma je to to nejhezčí na světě.
Jo, to určitě je.
- Ano? - Hledám Leilu.
- Kdo jste? - Kamarád.
- Jste Alain? - Jo.
Myslel jsem, že je u vás.
Už dva dny od ní nemám zprávy.
Tuhle adresu jsem viděl na obálce.
No, tady není.
- Jste rodina? - Jsem její syn.
Na tom baráku je spousta práce.
- Jo. - V patře je vlhko.
Jo, já vím. Už musím.
- Jo, dobrý. - Dobrý?
- Na shledanou. - Díky.
Počkej.
- Jestli ji uvidíš, ať mi zavolá. - Vyřídím.
Purdey?
Mami?
Počkej, kámo. Jsi blbej nebo co?
Drž to taky, ty vole.
Vůl jsi ty, když tlačíš. Jsi debil?
Běž, běž, běž.
Fakt pitomec.
Jsi blbej nebo co?
- Přeháníš, kámo. - Ty jsi taky blbej.
Pomoz mi to rozložit.
Poraď si sám. Je to tvý ségry.
Zavři hubu.
- To je dobrý. - Ne, já to udělám.
- Já to umím, už jsem to dělal. - Sbírej, co padá dolů.
Tak teď můžu.
Dáváš tunu na jedno místo.
- Ale ne, kámo. - Vždyť to vidím.
Udělej druhou stranu.
Šup, uhni stranou.
Dej zpátky to sklo.
- Ty seš blbec! - To nebylo schválně.
A jak to bylo? Jsi vážně imbecil.
Lezeš mi krkem.
Dobrý, kámo. Neudělal jsem to naschvál.
Upustils to. Jak "ne naschvál"?
Dobrý, je to okno.
A teď bude dovnitř pršet ještě víc.
Sereš mě.
- Kliď se. Běž domů, pitomče. - Ne, kámo.
Běž domů. Co tu ještě děláš?
Já přijdu, abych ti pomohl, a ty se takhle nasíráš.
Všechno ti padá, blbečku. K čemu tu pak seš?
Vypadni, říkám!
- Jsi blbej? - Co chceš, kámo?
- Běž domů. - Jdi do hajzlu.
- Kreténe! - To seš ty.
- Vem si tu svou káru a jeď domu. - Jdi se vycpat.
Ubožáku!
Do hajzlu, mě sere.
Ahoj.
- Co? - Odkud jste?
Z Bruselu.
Z hlavního města?
- Jste na prázdninách? - Co?
Jste na prázdninách?
Už stejně musíme. Jdeme jíst.
Počkej, jenom ti něco ukážu.
- Máte zájem o trávu z Holandska? - My nekouříme.
Klídek. Můžeš to zkusit. Jsou prázdniny.
- Ukaž. - Chceš to vidět?
Nech toho, Charlesi, já jdu.
- Co mu je? - Nevím. Je poslední dobou divnej.
Chceš to zkusit?
Tak jo.
Jak se to dělá?
- Dáš to dovnitř a pak roluješ. - Ne, ne, jak kouříš?
Nikdy jsem nekouřil. Jsem trochu nervózní.
- Prostě se nadechnu? - Natáhneš, vdechneš a ven s tím.
Budeš po tom lítat.
To je hnusný.
Ještě si dej, to přejde.
Vážně.
Pálí to!
Na.
- Ty to kouříš jen tak, v klidu? - Jo.
Není to pro děcka.
Co děláš celý dny?
Jsem s kámošem na pláži.
A táta s mým bráchou jezdí na skútru a plachtí.
- Vodním skútru? - Jo, na kterým se stojí.
Můžeš dělat různý triky. On je nedělá, ale je to super.
A pak má i ten na sezení.
- Kde se daj půjčit? - My si je nepůjčujem.
- Jsou jeho? - Jo.
A nemusíme si nic půjčovat.
Zbytečná otrava.
- A jak sem ten skútr převáží? - Na návěsu.
No jasně.
- Tys nikdy nezkusil skútr? - Jo, můj táta má taky jeden.
Bezva.
Co dělá táta?
Je ředitel v nějaký firmě. Něco s Afrikou.
- Je mi to jedno. - Tátův mazánek.
- Ani ne. - Trochu.
Že máme skútr a velký auta ze mě ještě nedělá tatínkova mazánka.
Nemusíš pracovat. Prostě si o věci řekneš.
A ty pracuješ? Chlape, je ti 16.
- My máme klídek. - Jo.
Život se má užívat. Ne hned zamlada pracovat.
Neděláme nikde v dolech.
- Jo, můj táta taky pracuje v... - Kde pracuje?
V jedný bance. Je kápo v bance.
- Kápo? - Jo.
- Nevěděl jsem, že se to říká takhle. - Jak bys to řekl?
- Nevím. Ředitel, šéf. - Kápo.
- Řídí svoje dělníky. - Svý dělníky.
- Tak koupíš? - Ten joint?
- Koupíš, nebo ne? - Ne, ne. Nemám u sebe peníze.
Ale toho jointa mi zaplatíš?
Jsem si potáhl nanejvýš dvakrát.
Nevykouřil jsem snad celej balík.
No a? Táhneš, platíš. Jednoduchý.
- To myslíš vážně? - Jo.
Beze srandy, zaplatíš.
Promiň, dám ti to zejtra. Nevěděl jsem.
Ne, dneska. Nevím, jestli tě ještě uvidím.
Kámo, já u sebe vážně nemám peníze.
Tvůj táta je ředitel. Musíš mít prachy.
Tvůj táta je ředitel a ty nosíš tyhle boty?
Kecáš! Vsadím se, že tam prachy máš.
To ty kecáš. Viděls svůj mobil? Svý boty?
Nech tu tašku bejt.
Sakra, to snad není možný. Mám tam všechno.
Ne.
Až začneš vydělávat, nebude se ti chtít.
Budeš chtít víc, to ti říkám.
Budeš se starat o bráchu, platit účty a další věci.
Když začneš studovat, jak pak budeš platit nájem?
- Nevím, to uvidím potom. - Ne. Proč?
Ty už se díváš na potom.
Potom, fajn, potom, potom. Ale budoucnost si buduješ teď.
Teď rozhoduješ, jak bude vypadat. Jak budeš platit nájem?
- Budu pracovat o víkendu. - Budeš pracovat o víkendu.
A tvůj brácha bude dělat co? Bude mít pohodu.
Procházíš si teď nějakým obdobím.
Nezvládáš sama sebe a chceš zvládat svýho bráchu.
Nechci být zlej, ale jsi ještě dítě.
Jak, že jsem ještě dítě?
Sama si nic neuděláš.
Už roky se starám o sebe a o něj.
- Protože máma tu není. - Ty mi nikdy nic neřekneš.
Rozumím, dobře.
Chceš se postarat o bráchu.
Chceš vzít život do vlastních rukou.
Co budeš dělat? Chceš snad uklízet celý život?
Uklízečka nemá nic.
A až já budu něco mít, velký dům,
dokončím studia, budu mít peníze... Ty nebudeš mít nic.
- Já půjdu. - Půjdeš?
Neřekl jsem, že máš jít.
Myslíš, že chci zůstat po tom, co jsi mi řekl?
Purdey, nechci být zlej...
Jen se snažím být upřímnej.
Ne, že by mě to bavilo.
To, co je mezi námi teď...
tak si svoji holku nepředstavuju.
Příští rok jdu na výšku.
Najdeš si holku tam. Z dobrý rodiny.
Sakra, nepřekrucuj to. To jsem nikdy neřek.
Doprovodím tě, venku není bezpečno.
Udav se.
Vážně?
Žijem v blázinci, to není možný.
Rodiče podali oznámení, jsou z Bruselu.
- To udělal jen tak z ničeho? - Nevím.
Myslím, že mu chtěl ukrást tašku nebo tak něco.
Nějakou hovadinu. Ten malej si myslel, že se utopí.
Přišel domů, brečel, celej se třásl.
A co teda?
- Je ten cvok někde tady z okolí? - Ten kluk říká, že jo.
Udělat někdo tohle mýmu dítěti, tak si ho najdu a půjde pod vodu.
To teda.
Jak je, Purdey?
Tak jsme tady. Vítejte ve studiu.
Hezký prostor, hodně světla.
Okna jsou na jih, takže je tu slunce celý den.
- Kolik metrů čtverečních? - I s koupelnou 35.
Pojďte, pojďte. Podívejte se.
Byt je vybavený, veškerý nábytek tu zůstává.
Má všechno, kuchyň je vybavená, má indukční desku, mikrovlnku.
Dokonce i digestoř. V kuchyni.
A pokud jde o nábytek, je tu kanape.
Kanape, co se rozkládá na postel.
Takže tenhle prostor slouží zároveň i jako ložnice.
- Dobře. - Tak.
Pokud se můžu se zeptat, vy hledáte byt pro vás?
Pro mě a mladšího bratra.
- Vašeho bratra. - Ano.
Nechci být netaktní, ale kolik je vám let?
Za pár dní mi bude 18.
- A pracujete? - V Golden Lake.
Uklízím. Skončila mi tam studentská smlouva.
- Teď začnu na poloviční úvazek. - Dobře.
Ptám se,
protože tady je nájem 500 eur,
s nábytkem a spotřebiči.
K tomu je třeba přičíst 100 eur za poplatky.
Ohřev vody a záloha na vodu.
Máme ale spoustu dalších bytů.
Možná ne tak hezké jako tenhle, nevybavené.
Možná i menší, ale mohlo by vám to víc vyhovovat.
- Zaregistrovala jste se na stránkách? - Ano.
Dobře. Máte tam další inzeráty.
Můžete se ucházet i o tenhle, ale měl jsem hodně prohlídek.
A do konce týdne další čtyři.
- Takže konkurence je velká. - Jo.
- Dobře? - Ano. Dobře.
Do hajzlu.
Mami?
Vstávej.
Potřebuju čůrat.
Počkej.
Napij se.
Ještě pij, nic jsi nevypila.
Kde seš?
Jen tak.
Máma je doma.
Blbý.
Musel jsem jí dát do postele.
Vrátila se a není jí dobře.
Ne.
Kdy přijdeš domů?
Takže mě v tom necháš?
Tak, pojď jíst. Už to je.
Už jdu.
Když stojíš, přines naběračku. Zůstala tam.
Tady.
Tak.
- Stačí? - Jo.
- Když půjdu dál, dosáhnu? - Jo, dosáhneš.
- Pojď blíž. - Dobrý, pojď.
Už nedosáhnu, honem!
Drž mě.
- Co děláš? Nech toho. - Počkej.
Chci jít blíž k tobě.
Tady dosáhneš.
- Akorát čůrám do vody. - Nech toho. Do hajzlu.
Pěkně mě štveš.
Myslíš, že jsi vtipná? Fakt ses vyčůrala?
- Jo. - Jsi pěkný prase.
Není to tak vtipný, když to někdo dělá tobě, co?
- Kašlu na to. Jdu si zaplavat. - Na, vezmi si čůránky.
- Vážně jsi čůrala? - Otevři pusu.
- Jo, vážně. - Jdu ven.
Tak běž. Aspoň je to teplejší.
Vezmi si to maso.
Dívej.
Prase.
Zkouším jíst.
Co s tebou je?
Nechutná ti to?
Nechce se mi domů.
Mně taky ne.
České titulky M. Šimonková Filipová S PRO ALFA CZ, a.s. 2024