Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
KEVIN HART A CHRIS ROCK USPOŘÁDALI SPOLEČNÉ TURNÉ PO NEW YORK CITY.
V PRŮBĚHU JEDNOHO TÝDNE SE PSALA HISTORIE.
To je dobrý.
Ne, nechtěl jsem…
To je v pohodě.
Já jen… ty monitory. Jsem zvyklej, že vidím…
to, co tam je, ale to nic.
- Házím stín, vidíš. - Je to kurva skvělý.
Viděl jsem to, David…
Štve mě, že to nenapadlo mě.
Hej, kámo.
- Mám jich v rukávu ještě pár. - Je to kurva geniální.
Hele. Šlohni to. Je to tvoje.
Teď už nemůžu.
Teď to vypadá, že jsem to ukrad.
Je to laciný. Nic to nestojí!
Je to jasná krádež.
- Ty toho máš tuny. Všechny ty sračky. - A ty máš jen tohle.
Já mám kurva…
Utrácím tolik podělanejch peněz, a přitom by stačilo světlo.
Celou tu dobu mi sakra lhali.
Do prdele!
ROCK HART – VYPRODÁNO VÍTEJTE V BROOKLYNU!
- Jak jsme se domlouvali? - Jak jsme se domlouvali?
- Myslím, že tys volal mně. - Jo.
Volal jsem ti.
Rozhovor samozřejmě začal tím, že jsem řekl „Chrisi,
co děláš? Chystáš se někam vyrazit.“
Myslím, že jsme… věděli, že se oba chystáme.
Chystali jsme se
a já jsem dost chytrej,
abych vždycky zjistil, co dělá Kevin, než vyrazím na turné.
- Můj plán. - Nechci, aby mě Kevin překvapil.
To se prostě nesmí stát.
Tak moc ho respektuju.
Já… Víte, Jay-Z jen tak nevydá de…
Nejdřív se zeptá Drakea.
Jo, je na scéně dýl, ale…
Je to realista. Takže si říkám: „Jo, chystám se vyrazit.
Co dělá Kevin?“
Říkám: „Co udělat něco spolu?“
- Ano. - „Co si myslíš o New Yorku?
Co dobýt New York?“
VÍTEJTE V THE GARDEN – VYPRODÁNO
Tohle je příběh o dvou různých cestách,
který jdou dvěma různýma stezkama,
ale nějak spolu ladí
a nakonec se setkají na stejný křižovatce na vrcholu.
KAPACITA: 15 000
KAPACITA: 19 000
KAPACITA: 19 500
KAPACITA: 20 789
Tohle je moje oblíbená budova.
- Rozhodně. - Viděl jsem tu Prince. A Beastie Boys.
Taky Eddieho Murphyho.
Sakra, viděls tu Eddieho?
Eddieho jsem tu viděl čtyřikrát po sobě.
Komiků, kteří tuhle scénu poctili svou přítomností,
je pohříchu málo.
Víte, těch, kteří vyprodali The Garden.
Je to značka „Dokázal jsem to, byl jsem tu.“
Je to fakt velká věc.
Ta vystoupení, co se chystáme v New Yorku udělat…
Ten týden bude velká událost.
Nevzpomínám si
že by spolu takhle vystupovaly dvě jiné hvězdy.
Dá se to srovnat jen s tím, že by na jednom pódiu
byli Bruce Springsteen a Paul McCartney.
Chceme zůstat každý ve své kultuře.
To je věc, kterou musíme odstranit, protože máme představu,
že může být jen jedna.
Když lidem dojde, že může být jedno publikum,
začne to být divné, protože je velká konkurence
a „Nemůžu lajkovat“ nebo „Ty nejsi…“ „Tohle je…“
Je to divný.
Chris je… docela tichý.
Ponořený do svým myšlenek a…
Kevin? Ne.
Čau, brácho.
Kevin je přívětivější, zábavnější,
nevyzpytatelnější.
Chris je kousavější, jízlivější.
Kámo, jak se mám odsud sakra dostat?
Chápeš, že jsem tam moh snadno projít
a nikdo by si mě nevšimnul?
Ale když mám za sebou štáb s kamerou, někdo mě může sledovat až domů
a zabít mě.
Chápete, co chci říct?
Jejich energie spolu prostě fungují.
Nikdo se nesnažil toho druhého zastínit.
Hvězdy prý nemůžou vystupovat spolu.
Oni dva můžou.
Jak je, Chrisi?
- C. Rock. - Jak se vede?
Co to je? Kde je moje jméno?
Tvoje jméno je tady, kámo.
„Velkej Rock. Malej Hart.“
To je chytlavý.
Byl jsem u tvý právničky Triny.
Taky říká, že mi máš předskakovat.
- Cože? To vážně řekla? - Vážně.
Jsem moc velká hvězda, abych ti předskakoval.
No zas tak velkej nejsi.
Před deseti lety to asi dávalo smysl,
ale teď jsi třetí největší Chris a druhej největší Rock.
Tonyho miluju.
- Sakra. - Tady někdo psal.
Měl bys to použít, až mi budeš dělat předskokana.
Gratuluju.
- Děkuju. - Melounový salát.
Proč dáváš černochovi melounovej salát?
To je… To je ten nejpitomější vtip na světě,
ale nemoh jsem si to odpustit.
Je to dobrý.
- Nemohl jsem si odpustit… - Vtip s melounem musel přijít.
Nemoh jsem to tak nechat.
Myslím, že určitě víme, kde jsme,
víme, co jsme zač,
a víme, co pro nás tahle chvíle znamená…
Když si vzpomeneš na Království komiků, máš před sebou…
Důvod, proč Království komiků bylo tak silný,
je podle mě to, že změnilo definici
toho, co je komediální vystoupení.
Každej z nich…
v nejlepší formě.
Když si vzpomenete na Království komiků,
musíte přemýšlet, jak a proč to udělali.
Řekli si: „Budeme vystupovat Ukážeme, že tohle dokážeme
a že se všichni dokážeme sladit tak,
aby nebyla žádná soutěživost.“
Myslím, že jsme s Chrisem chtěli udělat
svoji vlastní verzi tohohle.
Byli jsme nejspíš druzí nejvíc vydělávající…
Tehdy jsem poprvé slyšel o Pollstaru a byl to bílej herec.
Money nebo… Kdo to byl?
Jo, něco jako Eddie Money.
Běloch, kterýho jsem neznal.
Nejvýdělečnější živá vystoupení na turné
a nikde se o tom nepsalo.
Přesně.
Takže tohle podporovali jenom lidi z naší komunity, kteří přišli.
Takže kdykoli můžete jí to Chicaga a dvakrát vyprodat arénu United Center
a pak se budete muset vrátit.
A udělat to ještě dvakrát.
A během pár týdnů, protože publikum řekne: „Ne.“
- „Potřebujeme to. Vrať se.“ - Přesně.
Všichni spolupracovali.
Kdybych měl vtip, který se mi nehodí, a viděl tě,
tak ti ho dám.
My jsme prostě spolupracovali
a byla tam taková jednota… Jak je to africké přísloví?
„Sám půjdeš rychle, s ostatními dojdeš daleko.“
Ten princip jsme ztělesňovali,
protože jsme věděli, že to, co děláme, je synergie
a prospěje to nám všem
a ve větším měřítku i publiku.
Cítili jsme, že děláme něco důležitýho.
Proč s Chrisem děláme to, co děláme?
Proč tohle dělám s Chrisem?
Protože chceš předstírat, že nejsi arogantní.
Nebuď debil.
Chceš předstírat, že nejsi arogantní,
a ukázat lásku lidem, kteří tu byli před tebou.
Jde o to, poskytnout skutečnej obraz
lidí, kteří jsou opravdu úspěšní, kteří vyhráli.
- Vyhrávají spolu. - Jo.
Teď skutečně chápu, co bylo Království komiků. Jasný?
S Chrisem jsme o tom jednou večer mluvili
hodinu a něco.
Království komedie změnilo definici turné.
Oni totiž… Udělali z toho událost
a udělali z toho takovou show,
že lidé cítili poptávku po stand-up vystoupeních ve velkých halách.
Ale tu událost stand-up vystoupení, to udělali v Království komiků,
a to jen proto, že se to rozhodli udělat společně.
A mohli v tom pokračovat, ale jejich ega to posraly.
Jejich přátelství je skutečný.
Když šel Kev nahoru, byl blízko mýho bratra.
Takže Kev nikdy nezmeškal příležitost tahat z bráchy rozumy.
Kdykoli vedle sebe seděli, bylo to: „Hele, jak děláš…“
Znáte ten klip, jak Kobe a Michael běží po hřišti?
Mike si drží šortky.
Kobe k němu přijde a něco mu šeptá.
Pak se ptali: „Na co ses ptal?“
Řekl: „Ptal jsem se, jak to, že střílí z otočky tak rychle?“
Mike povídá: „Musíš dát nohu před jejich nohu,
takže když se otočíš, oni nemůžou.“
Takový záludnosti.
Kev nikdy nepromarní příležitost tyhle detaily se naučit.
Nikdy ji nepromarnil.
Pak to přidá k tý šílený pracovní morálce
a je z něj Kobe.
Na tenhle týden se těším,
nejen kvůli těm arénám.
Těším se, že s tebou budu trávit čas. To je všechno. Prostě… kamarádství.
Být stand-up komik
je osamělá věc.
- Hm.
Nejsi… Kamarádím se spoustou…
- Třeba Chilli Peppers jsou kamarádi. - Jo.
- Jsou čtyři! - Jo.
Chápeš?
Čtyři, když to jde, čtyři, když to nejde.
Sdílejí to.
Když jsi stand-up, i když máš okolo sebe lidi,
máš tým a všechno,
jsi tam úplně sám
a… jo, je to…
ten večer jsi ty, v dobrým i ve zlým,
ale tohle je jako: „Aha, fajn. Můžu dělat s Kevem.“
Dneska je první večer
a já budu trochu odpočívat, protože zítra je první den. Jones Beach.
Jones Beach, první den, Rock, Hart.
Budu na pódiu s kámošem.
Ahoj!
Ještě než začnu,
řeknu vám jednu věc.
Jsem v pohodě.
New York je jedno z těch míst buď, anebo.
Taky jeho nejtvrdší publikum.
Když začínal, tady ho nejvíc milovali.
Začínal jsem, když mi bylo 18 nebo 19.
Měl jsem určitý výhody.
Jsem z New Yorku, takže jsem sem nemusel cestovat
z jinýho města.
Chápete? Jen jsem jel vlakem z Brooklynu.
Ale když jsem začal bejt dobrej, šlo to fakt rychle.
Chris byl před lety přirovnáván k mladému Eddiemu Murphymu.
Jsem z Rooseveltu na Long Islandu.
Vyrůstal jsem v čistě černošské čtvrti.
Ty taky?
V převážně bílé čtvrti?
Protože my černoši jsme New York tak nějak převzali.
Zamyslete se nad tím.
Běloši říkají: „Hele, to není vtipný!“
A všimli si ho
ve stejném klubu, kde si všimli Eddieho Murphyho,
a pak ho vedli.
Teď na jeviště přijde mladý umělec, je mu 21 let,
je z Bed-Stuy v Brooklynu.
Nat Turner komedie, pan Chris Rock!
Jak se máte?
Tohle byla plně formovaná komediální energie,
kterou našel.
Bylo to v něm. Vždycky to v něm bylo.
Víte, najít v sobě toho člověka, který je vaším pravým já
a navazuje kontakt s lidmi, co vás neznají…
Nedávno jsem byl v Jižní Africe.
Nebo to byl Boston?
A z toho vtipu vás okamžitě poznají.
Říkají si: „Už chápu, kdo to je.“
„Ten chlap je vtipnej. Ten chlap má vlastní názor,
vlastní postoj, vlastní úhel pohledu.“
Nikdo jiný to za vás nenajde.
Miluju úvodní scénu filmu Až na krev.
Když je Daniel Day-Lewis v tom dole
a jenom mlátí do kamene.
AŽ NA KREV – MIRAMAX 2008
A pak na ten kámen plivne a tře ho.
„Je tam něco? Je tam nějaký zlato?“
To je podle mě ta nejlepší vizuální metafora komika,
jakou jsem kdy viděl.
Někteří lidé jsou vtipnější než ostatní.
Když jsem šel nahoru,
Roseanne Barr byla vtipnější.
Sam Kinison byl vtipnější.
Damon Wayans byl vtipnější.
Dennis Miller byl naprosto…
Jerry Seinfeld, naprosto vtipnější
než ostatní komici.
Bratr ovládl newyorské publikum tím, že se nesnažil
oslovit jen jednu konkrétní část publika v New Yorku.
Není komik pro černochy. Nehrál jen pro ně.
Není to komik pro bělochy. Nevystupoval jen na Upper West Side.
Je newyorský komik. Oslovuje všechny.
Můj otec. Pro otce jsou peníze vším.
Když doma něco rozbijete, rozbijete určitou částku.
Když rozbiju mikrofon, řekne: „Rozbil jsi 50 dolarů.“
Padesát dolarů!
Věděl jsem, že nemůžu vystupovat pro bílé.
- Nevěděl jsem, jak… - Jasně. Jo.
A nedělal jsem to… Věděl jsem…
Měl jsem jeden styl a myslel jsem, že on taky.
A on neměl. Mohl doleva, doprava. Mohl dělat všechno.
Tihle diváci se smějí jako ti druzí.
Myslím, že velká chyba je obviňovat publikum.
Publikum může ovládnout jedna rasa.
I ve smíšeném publiku může být bělošská nálada.
Nebo je tam třeba…
Pozdě večer v Comic Stripu. pozdě večer tam byli Hispánci.
Tenkrát to byl španělský Harlem.
Byla tam portorická nálada.
Jsem dneska asi ten nejlepší komik.
Protože jsem černoch, můžu říct všechno, co bílej komik,
a spoustu černošských hovadin, co oni nemůžou.
Byl všestranný. Mohl pracovat kdekoliv.
Když umíš plavat v metru a půl vody,
umíš to i ve třech kilometrech,
protože mechanismus je stejnej.
Jeho první televizní vystoupení.
Přivítejte prosím Chrise Rocka.
Nebyla to jen tak nějaká Joan Rivers Show. Byla to ta úplně poslední.
Joan Rivers právě zrušili.
Její manžel si právě prostřelil hlavu.
Šel jsem tam.
Udělal jsem první vtip nebo druhý vtip
a nedařilo se mi, nebo se mi to tak aspoň zdálo.
Tak jsem změnil pořadí
a řekl poslední hlášku asi jako třetí nebo tak nějak.
A to byl signál pro kapelu, takže jsem tam stál…
A bylo to prostě…
A tys přišla a dávala a já ti řek: „Co je? Jsi hluchá?“
Děkuju.
No tak pojď sem!
Pojď sem!
Byl jsem divnej kluk. Měl jsem Jheriho trvalou.
Řeknu to takhle. Měl jsem děravý boty.
Chápete? Byl jsem dost chudej.
Bylo dost depresivní vidět…
„Páni, je v televizi, ale pořád spí tady,
televize asi není to, co jsem myslel.
Kde jsou ty prachy, co máš, když jsi v televizi?
Kde jsou bílý holky? Kde je fáro?
Pojďme na to. Co to děláme?“
Byl jsem ten kluk, co má velkej potenciál, a dělal jsem…
Nebylo jasný, že ze mě něco bude.
Jo.
Ale Eddie ve mně viděl něco, co…
jsem ani nevěděl.
Ani jsem si nebyl jistej, co to je. Víš?
Ale Eddie to viděl hned.
Všechno, čím jsem, mi Eddie Murphy řekl, že budu,
hned ten první den.
No vážně!
A co se stalo? Eddie Murphy tě jednou viděl?
Jednou večer. Prostě… Šel jsem za ním.
Jeden člověk v klubu, majitel, nás seznámil.
Říká: „Kdy tam jdeš?“
Byl jsem ten úplně poslední. Ani jsem ten večer nevystupoval.
Říkám: „Nejdu tam.“ A on: „Další půjde on.“
Brácha doufal, že někdo nepřijde,
takže vystoupí on. Nebyl v programu.
Eddie přišel s doprovodem, měl rukavice a prsteny,
nic divnějšího jsem neviděl,
a brácha prosil manažera, ať ho tam pustí,
protože chtěl, aby ho Eddie viděl.
Měl jsem dobrý vystoupení, dařilo se mi.
Třásla se mi kolena.
A Eddie viděl mladýho černýho kluka
na stejným pódiu, kde začínal,
a měl pár otázek. „Co děláš?
S kým děláš? Děláš na něčem? Jezdíš ven?“
Brácha říká: „Moc ne. Jen se snažím protloukat.“
Eddie říká: „Měl bych pro tebe roli ve filmu.“
Připravoval Policajta v Beverly Hills II.
Ne. Stalo se to, že přiběhl domů
asi ve dvě ráno, hned běžel nahoru
a vzbudil mě. „Jedu do Kalifornie.“
Říkám: „Ne, nejedeš.“
A on: „Jedu do Kalifornie.“ Naštvala jsem se
a říkám: „Nemůžeš tam jet. Eddie Murphy možná bere drogy.
Nemůžeš jet s lidma, který neznáš,“ a „Nemáš dost peněz.“
Fakt jsem vyváděla.
On sbíral oblečení, běhal dolů do prádelny, pral.
Asi ve dvě nebo ve tři v noci.
To byla neděle, nebo pondělí? Pondělí, tos měl odjíždět.
A já jsem si prostě dupla: „Nikam nejedeš.“
Oblékla jsem se a šla k zubaři,
protože jsem předpokládala, že nepojede.
Jeho otec vstal, šel s ním ven, setkal se s Eddiem,
posadil ho do letadla a poslal do L. A.
Dostávám 10 dolarů za auta. Dostávám 20 dolarů za limuzíny.
Co je sakra tohle?
Můj náklaďák.
Co pro tebe byl Eddie, to jsi pro mě ty.
První skutečná komediální hvězda,
člověk, se kterým jsem mluvil a kterej byl hvězda,
byl Chris Rock…
- Vážně? - Přemýšlej o tom.
Vyjmenuj všechny lidi v Cellaru, který známe.
- Jasně. - Patrice, Vos, Norton.
Robinson, Burr, Colin Quinn.
Je zvláštní, jak vtipný…
Každej, koho jsi jmenoval, je skvělej!
Patří k těm nejlepším komikům,
takže když jsi strčil hlavu do The Comedy Cellar,
kde se to dělo, bylo to velký…
Vládě jsi u prdele, kámo.
Důvod, proč jsou koks a tráva v Americe nelegální,
není to, že jsou škodlivý.
Koks a tráva jsou v Americe nelegální,
protože nejlepší koks a tráva se nedělají v Americe.
Byla to kurva velká věc a nějakou dobu
jsem byl moucha na zdi. Stál jsem vzadu
a sledoval, co si lidi povídají, a jenom poslouchal.
A nakonec to došlo do bodu, kde: „Ahoj, můžu se představit.“
Chápeš, nebyl jsi kokot. „Jak je?“ Keith Robinson…
Víš, co je vtipný?
Tenhleten tvůj přístup už nikdo nemá.
Kdepak.
Já jsem třeba chodil k Rodneymu… Pokorně jsem šel k Rodneymu Dangerfieldovi
a pokorně se zeptal… „Jak se vede?“
Tihle sráči řeknou: „Ty mě neznáš, negře?
„Neznáš mě z webu?“
- „Ty mě neznáš z Instagramu?“ - Jo, „Z IG?“
- „Nekoukáš na moje…“ - „Negře?“
„Měli bysme udělat turné.“ Říkám: „Kdo jsi, ty zmrde?“
Sledoval jsem ho.
Sledoval jsem ho jako jestřáb.
Mluvil jsem s ním. Ptal jsem se ho.
Chris mi odpovídal.
Přijal mě jako mladýho komika
a za to mu budu navždycky vděčnej.
A když jsem se zlepšoval, upozornil mě na to.
Podle mě je to jako facka,
když jste komik
a máte možnost sledovat, jak je legenda legendou,
nebo se díváte a vidíte, co dělá legendu legendou.
Počkej, já byl slavnej a tys měl normální práci?
Dělal jsem v City Sports.
- Pracoval jsem tam. - To je úžasný.
Bigger and Blacker přišlo v době, kdy jsem pracoval jako prodavač bot.
Tvůj komediální vzestup byl době, kdy já…
Byl jsem mladý dospělý.
Bylo mi asi 18 nebo 19.
Na nápad dělat stand-upy mě přivedli
lidi okolo mě, kterým jsem připadal vtipnej.
Šokovalo mě, když s tím přišli. „Měl bys dělat komika,“
a já na to: „Kde?“
Dali mi všechny ty informace.
Chodil jsem na amatéry, sledoval komiky po práci.
„Keve, měl bys to zkusit.“ Řekli mi, že je to ve čtvrtek.
Řekl jsem, že jo. „Dejte mi týden, přihlásím se.“
Bez jakýchkoliv zkušeností ze stand-upů, jakýchkoli znalostí
jsem věděl, že by to měl být jeden vtip, pak další, pak další.
Měl by tam být úvodní vtip, pak něco uprostřed
a čím to pak uzavřu?
Znal jsem ten rytmus.
Během pěti, šesti dnů jsem sepsal vtipy
a byl jsem natěšenej na vystoupení amatérů.
Jmenuju se Keith Robinson.
Jsem z Filadelfie.
Jižní Filadelfie.
Lidé milují zvířata víc než lidi.
Chtěli, aby byli pitbulové přátelští.
„Pitbulové jsou přátelští!“ Ti nikdy nebyli přátelští.
V žádný reklamě pitbul nechytá frisbee
a nenese ho chlapečkovi.
Pes, kterej chodí takhle…
Asi v roce 1998
jsem šel do The Laff House
a viděl, jak to dělají mladí komici.
Takže jsem viděl kluka jménem Kevin Harta.
Ale tehdy si říkal
Malej bastard Kev.
Malej. Malej bastard Kev.
Říkám: „Cože? Malej bastard Kev?“ Co jsi zač, zápasník?
Moc legrační chlap, zatleskejte Malýmu Kevovi?
Dost!
To je moje písnička. Rozjedu se, připravenej na vystoupení.
Pusťte to, ať se můžu dostat do svý kůže.
Bavit se. Vidíte, takhle to…
To je ono. Víc nepotřebuju.
Víc nepotřebuju.
„Nejdřív,“ říkám, „číslo jedna.
Zbav se Malýho bastarda Keva.
To nechci.
Jak se jmenuješ?“
„Kevin Hart,“ říká pisklavým hláskem.
„Kevin Hart.“
Málem řekl „pane“.
„Přijeď do New Yorku.“
A první místo, kam Kevin Hart přišel,
byl The Comic Strip
a to byl začátek Keva v New Yorku.
Komedianta ze mě udělala newyorská komediální scéna.
Jasný? Nebo… komika.
Byl jsem kluk, co dělá stand-up.
Vystupoval jsem, ale nebyl jsem nutně komik.
New York mě tvaroval a formoval
do přesné definice toho, co to je.
Myslím, že New York mi dal rychlost.
New York má rozhodně rychlejší tempo než jiná města,
jakékoli jiné město v Americe.
Byly večery, hodně večerů,
kdy jsem za jediný večer odehrál 13, 14 vystoupení.
Dvacetiminutová vystoupení, ale 14,
takže když mě při druhém vystoupení napadl nový vtip,
mohl jsem ho jedenáctkrát zopakovat.
Takže náš proces vylepšování v New Yorku byl rychlejší než třeba u komiků v L. A.
Komik v L. A. říká: „Viděl jsem tě u Lettermana.“
Ten z New Yorku pracoval.
Když jsi komik,
energie, co získáváš z New Yorku, se ničemu nevyrovná.
Jseš v komediálních klubech do tří do rána.
Do tří, do čtyř do rána, jsi pryč, jsi venku,
jíš pizzu, mluvíš s ostatníma,
přemýšlíš, jak bejt vtipnej, mluvíš o tom, jak bejt vtipnej,
s vtipnýma lidma.
Vím, že parta, se kterou jsem vystupoval,
Sandler a Colin Quinn and Jerry,
mě zocelila.
A tvá parta v NY je…
Proboha, Burr a Patrice a Louis.
Chci říct…brutální. Jako…
- Brutální. - Parta v NY.
A přísahám, že nejsem žádnej kretén. Já…
PATRICE O'NEAL, KOMIK
Začal jsem brečet.
Brečel jsem, protože
mi to bylo u prdele.
Patrice O'Neal bral energii z vašeho nepohodlí.
Takže to, že se díváte jinam nebo se nějak tváříte,
protože má tu drzost říkat to, co říká,
podněcovalo jeho komediálního génia.
Pamatuju si, jak po mně zasranej Patrice hodil telefonní seznam,
když jsem vystupoval.
Koutkem oka jsem viděl něco ve vzduchu.
Co to?
Je to telefonní seznam.
Co to kurva je?
Řekl: „Bude lepší, když budeš číst publiku tohle.“
„Přečti publiku telefonní seznam.“
To bylo 100% z lásky.
Bylo to 100%… Říkali jsme tím: „Jsi jeden z nás.“
Že víme, že i když teď mumláš a stojí to za prd,
budeš jedním z nás a líbíš se nám.
- Házeli jste po mně seznamy… - To jsem nikdy neudělal.
To Patrice. A tys tam byl.
Je mrtvej, tak si s ním o tom promluv.
Jasně, to samozřejmě nemůžu.
Tohle, mimochodem… Odpočívej v pokoji, Patrici, to byl Bill.
- To ne já. - On? Ser na něj!
Tak jo.
Už deset let mu dělám benefici.
On by mi neudělal ani deset minut.
Vždyť víš, že ne! „To je až v New Yorku?
Tím zasraným tunelem nejedu.“
Pořád ho mám rád.
Vidíš? Ty to víš.
Tady to máš. To je komedie. Protože je to pravda.
„Hej, blbečku.“
Tak mi Keith říkal, „blbečku“.
„Děláš na vystoupení, blbečku?
Oprav ty poslední vtipy. Ten konec je na prd.
Oni nevědí, kdo jsi.
Mluv o tom, kdo jsi, blbečku.“
Vždycky tam byla rada. Vždycky tam byla informace.
Měl pravdu.
Keith, ten je jako Jedi.
Keith je věštec.
Je jedním z těch, se kterýma se v oboru setkáte
a každej o něm slyšel.
A sakra.
Trvalo mi to sem asi hodinu a půl.
Ne, víte, udělali to jen pro mě.
Měl jsem druhou… Právě jsem měl druhou mrtvici.
Ne, právě teď ne, vy sráči.
Keith jezdil z Filadelfie
do New Yorku a zpátky
každej večer.
Proč? Protože se ve Filadelfii staral o matku.
Byl její pečovatel.
A pak přivezl z Filadelfie Kevina Harta,
vedl ho, učil ho, jak na to, provázel ho.
Tak jsem Kevovi řek, první, co jsem Kevovi řek,
„Pořiď si nahrávku.“
„Chci vidět nahrávku.“
„Plnou materiálu.“
Dave Attell je pořád náš klient, je to pan komik z New Yorku…
Někteří lidé říkají, že pít za volantem se nemá.
Říkám jim poldové.
Ale víte co?
Někdy nemáte na výběr. Děti musí do školy.
Nemám pravdu?
Bylo to asi v roce 1999 nebo 2000, nejspíš 2000.
Dave Attell mi říkal o Kevinu Hartovi.
Povídám: „Nikdy mi o nikom neříkáš.“
U Caroline je jeho nahrávka,
podomácku dělaná, natočená z publika.
Vzpomínám si, že jsem se na ni díval s pár asistentama.
Předstíral, že je zranitelný,
a to jsem u moc komiků neviděl.
Než začnu, musím se vám k něčemu přiznat,
všechno, co tu dneska budu říkat, je vtip, jasný?
Nic jinýho to není.
Nechci, aby někdo něco z toho bral vážně.
Nepotřebuju, aby za mnou někdo pak přišel
a říkal: „Kdo je teď vtipnej?“
A tak podobně.
Byl prostě k popukání. Bylo mu asi 22 let.
Jestli jsem věděl, že se stane tohle? Ne.
Pro Chrise je tohle návrat domů.
Je to prostě úžasný.
VÍTEJTE V BROOKLYNU!
Když byli v New Yorku a já měl volno,
řekl jsem agentce: „Nic mi nedávej.“
Koupím si lístek. Objednám Airbnb.
Jedu domů. Dlouho jsem tam nebyl.
Těšil jsem se, že přijedu domů,
dám si pizzu, budu běhat za holkama a tak.
Ale na těchhle vystoupeních musím být.
Táta pracoval v New York Daily News.
Ústředí New York Daily News
bylo tam, kde je teď Barclays Center.
Když se New York Daily News přestěhovaly do New Jersey,
celou tu budovu zbourali a postavili Barclays.
Proto to bylo důležitý. Právě tady táta pracoval.
V roce 1988 táta zemřel
a za rok a půl jsme přišli o dům.
Posralo se to.
Takže, chápete, jako…
Jako „Cože? Co?“
Víte, co myslím? V roce 1989 to bylo:
„Na našem domě je růžový lísteček.“
A brácha šel sem a rodina se rozdělila
a ještě pořád se z toho vzpamatováváme.
Děláme, že otec zemřel náhle.
Ne. Když se podíváte na statistiky, zemřel přesně.
Až donedávna černoši umírali průměrně po padesátce.
Takže když jste nejstarší, vždycky…
celej váš život je… připravují vás na smrt rodičů.
Celej život. Proto jsou na vás tak tvrdý,
protože černoši, zvlášť chudí černoši,
umírají po padesátce.
Chris byl v té době doma nejstarší dítě,
takže na něj dopadla spousta povinností
a musel pomáhat s placením elektřiny, plynu, hypotéky.
Musel převzít povinnosti, které asi nečekal, chápete?
Byl nejstarší.
Byl to kluk, do kterýho táta všechno vkládal,
a ze dne na den se musel stát chlapem, jako lusknutím prstů.
Jaký je životní úkol otce?
Vyrušit vás, když se chystáte něco udělat.
Můžete celej den sedět doma a nic nedělat.
Ve chvíli, kdy máte něco na práci, přijde táta: „Hej.
Co to nádobí?“
A co těch dalších devět hodin, kdy jsem ležel?
Býval v komediálním klubu
a míval vystoupení,
nebo když třeba zrovna
ten večer neměl nic domluveného,
šel si zdřímnout do auta nebo se šel najíst.
V době, kdy táta zemřel,
myslím, že truchlil tak, že ještě víc pracoval.
Chodili jsme do klubů
a vystupovali tam lidi, který jsme znali z televize.
Nejdřív oni a pak hned můj brácha.
Chodili tam slavný lidi a vystupovali a hned po nich brácha.
A ten slavnej člověk znal mýho bráchu. Super!
Chris byl připravený vystupovat na větších pódiích.
A pak šel do Saturday Night Live.
Stalo se tohle.
Ta největší věc v televizi byl seriál In Living Color.
V Saturday Night Live už devět let nevystupoval černoch.
Takže… Protože Damona Wayanse vyhodili asi před devíti lety.
Takže… A on skoro nevystupoval,
takže oni tak nějak…
V očích veřejnosti nevystupoval v Saturday Night Live černoch
od doby Eddieho Murphyho.
Já se do Saturday Night Live dostal spíš díky pozitivní diskriminaci.
Dostal bych se do SNL, kdyby nebylo In Living Color?
Nejspíš ne.
Temná strana s Natem X.
Mír, bratři a sestry.
Jsem Nat X a vítejte u Temné strany,
jediném 15minutovém pořadu v televizi.
Proč jen 15 minut?
Protože kdyby mi šéf dal víc,
bral by to jako sociální dávku.
Nešel jsem na vysokou.
Sotva jsem chodil na střední.
Takže SNL byla první škola, kterou jsem vzal skutečně za svou
a něco jsem se tam naučil
a měl jsem skvělý profesory.
Pro ten pořad psal Conan O'Brien,
když jsem tam byl já.
Bob Odenkirk, skvělý Bob Odenkirk, Volejte Saulovi,
pro ten pořad taky psal a fakt se mi věnoval.
Se mnou v kanceláři byli
Adam Sandler, Chris Farley a David Spaed,
byli jsme tam spolu.
Mike Myers byl za rohem.
Bylo to, jako bych byl na komediální škole X-menů.
Na SNL jsme se dívali jen kvůli Eddiemu Murphymu.
Co je to tam teď za černocha? Můj brácha.
Saturday Night Live není o stand-up komicích.
Dělat skeče nebo improvizovat nebo hrát
je opak toho učit se, jak být komikem.
Učit se být komikem je učit se být sám sebou.
Rád bych viděl Batmana bojovat se zločinem
v mojí čtvrti.
Jo.
Říkal by: „Robine“.
„Ano, Batmane.“
„Neparkovali jsme tady? Přísahám, že tu před chvílí bylo.“
Na střední jsem Chrisovi předskakoval.
Tam jsem ho potkal.
Celý týden hrál v DC a já jezdil s ním,
protože v tý době byla černošská hvězda vzácnost.
Byl zrovna velkej hit, protože předtím hrál v New Jack City.
Chceš to dělat správně, nebo ne? 17!
Hele, ukaž mi ty peníze. Co je?
V šatně v Comedy Connection
jsme spolu poprvé mluvili delší dobu, co si vzpomínám.
Probíral se mnou rozhodnutí, jestli mám jít na vysokou.
A jak to dopadlo?
Nakonec jsem na vysokou nešel. Udělal jsem správnou věc.
Někdy máte pocit, že to nikoho nezajímá,
nikdo vám nechce poradit a nikdo se vám nesnaží pomoct,
ale vím, že Chris Rock pár lidem pomohl, jasný?
A dělá důležitý, fakt velký věci.
Chris Rock se třeba staral o Wandu Sykes, uvedl ji na pódium, že?
A vidíte, jak se její kariéra rozjela.
Když utratím 400 dolarů za zbraň,
tak chci někoho zastřelit, chápete?
Povrchový zranění, malíček, někoho střelit.
Odmítám, aby zbraň za 400 dolarů přišla nazmar.
Paní od Avonu, cink-cink, bum!
Když si ve svým řemeslu věříte,
když vidíte někoho jinýho, kdo má potenciál,
chcete, aby byl lepší.
Za celej svůj život jsem poprosil bráchu o pět věcí.
Na všech pět řekl ne
a já přísahal nebesům,
že dokud budu žít, už po něm nikdy nebudu nic chtít.
A 20 let jsem nic nechtěl.
O víkendu jsem přijel domů
a po vystoupení jsem šel do šatny.
Je to velká věc a já jen stojím v rohu.
A přesně v tu chvíli jsem si řekl:
„Říkal sis, že už to nikdy neuděláš, ale když teď nic neřekneš,
tohle je životní příležitost, a pokud se neozveš, budeš toho litovat.“
„Nejspíš řekne ne, protože tak to obvykle dělá,
ale aspoň to řekneš před všema těma lidma.“
„Co budeme dělat v pondělí?
Protože je Barclays.
Hele, máma bydlí naproti.
Co v pondělí?“
Všichni…
Chrissy, teda Chris seděl na gauči.
Chrissy seděl na gauči. Říká: „Vyřešíme to.“
A já říkám: „Slyšeli jste to.
Vyřešíme to.
Já jdu.“ A odešel jsem.
V neděli jsem šel spát, pomodlil se, svěřil to do rukou Nejvyššímu.
Stane se, co se stane. Ale já tam budu.
Je to Barclays, Brooklyn, domov.
Jel jsem autem do Barclays
a dostal jsem se k Manhattanskýmu mostu,
chystal jsem se ho přejet do Brooklynu
a zapípal mi telefon a bylo tam napsáno: „Dneska večer vystupuješ.“
A já začal vyšilovat.
Brooklyne, přivítej mého kámoše, Tonyho Rocka. Prosím potlesk.
Jak se máš, Brooklyne?
Mysleli jste si, že mě neuvidíte?
Jsem odtud.
Řekl jsem bráchovi: „Kéž bys vystoupil v Brooklynu a neposlal tam mě.
Přijdu na pódium a zase tě praštím.“
Tony byl ve všem vždycky lepší.
Když jsme vyrůstali, upřímně…
Neříkám to, abych někoho utěšoval.
Tony je…
Je vyšší a je hezkej
a je skvělej sportovec a umí se prát
a umí hrát basketbal.
Je to prostě super kluk.
Bylo to skvělý, protože se tam přišla podívat máma,
na Tonyho a na nás všechny.
A, já nevím, měl jsem pocit, jako by byla pohromadě celá rodina.
Na jednu noc byli kluci Rockovi pod jednou střechou.
Bylo to krásný.
Chrisi, pojď sem zpátky.
Doval svůj zadek zpátky na pódium.
Zatleskejte kurva pořádně mýmu bráchovi!
Poprosím vás ještě jednou.
Zatleskejte pořádně mýmu bráchovi.
Ahoj.
Chris Rock není jenom kamarád. Není to jenom brácha.
Je to můj učitel.
Tohle je důvod, proč jsem dneska tam, kde jsem.
Je pro mě moc důležitý, aby brácha věděl, jakej měl vliv
nejen na moje vystupování, ale na celej podělanej svět komiků.
Měl jsem pocit,
že Brooklyn je to nejlepší místo, kde tomuhle negrovi ukázat
naživo, co kurva znamená pro svět stand-upů.
- Mám tě rád. - Já tebe taky.
Myslím to vážně.
Promluv si se svýma lidma.
Brooklyne!
Bed-Stuy! Pauza pro Rocka!
Vidět Chrisovu mámu v zákulisí bylo super.
Upřímně řečeno, je to asi jeden z mála případů, kdy žárlím.
Největší odměnou pro rodiče je vidět svoje dítě,
jak má úspěch.
Kéž by mě mohla vidět i moje máma,
ale představa mojí mámy v zákulisí je zatraceně super.
Brácha má na 1 000 % energii od mámy.
Na tisíc procent.
Když jsme vyrůstali, máma dělala v podstatě všechno.
Táta byl pořád ve vězení.
„Pokud to chceš dělat, dělej, co umíš.“
Taková byla máma.
„Pokud to chceš dělat…“ „Radši to udělám dobře,
protože ona mě nenechá spát, dokud to nebude hotový.“
Byla zvíře, naprostý zvíře.
Svobodné černošské matky musí být ty nejsilnější lidi na planetě.
Není snadné vychovávat dítě
a rozhodně není snadné dělat to sama.
Nezáleží na barvě pleti, je to těžké, tečka.
Ale pro černošku je to ještě o kousek těžší.
Vím, že hodně černošek to nerado slyší.
„Buď silná. Musíš být silná. Jsi tak silná.“
Ne. Někdy potřebuju obejmout.
Není snadné být silná.
A myslím, že lidi si myslí, že když jste černoška, zvládnete to. Jako…
Sobota a neděle. Třináctého června.
Já jsem Nancy Hart
a tohle natáčíme pro Roba a Keva Hartovy.
Bude to šťastný Den otců.
Takže máma nakonec… Dostala rakovinu vaječníků.
Šílená dáma. Nic nám neřekla. Rok chodila k doktorovi
a metastazovalo to tak, že se s tím už nedalo nic dělat.
Takže když jsem to zjistil, už jsme s tím nemohli nic dělat.
Šel jsem za doktorem, všechno zjistil,
protože jí se nedalo věřit,
a říkám: „Je nějaká šance?“ A on: „Ne. Je to konec.“
Takže máma se rozčílila, stoupnul jí tlak a omdlela.
Poznali jste, že omdlí, protože její věty už nedávaly smysl.
Jenom křičela.
„Kevine, sundej nohu z toho kluka
a dej ji do krabice od pizzy, než tě plác…“
Když byl v New Yorku
a já viděl jeho přechod z New Yorku do L. A.,
bylo to: „Co ho nakonec zlomí?“
Máma to věděla.
Říkala: „Neříkej mu to,“ protože tou dobou
měl jet to Austrálie natáčet Bláznovo zlato
a začal se trochu rozjíždět.
A tak máma řekla: „Poslyš. Slib mi to. Neříkej mu to.“
A já: „Dobře.“
„Až se bude blížit konec, řekneš mu, že umírám.“
A já na to: „Tak dobře.“
S mámou jsme si samozřejmě byli strašně blízcí.
Myslím, že se přede mnou snažili nějaký informace skrýt,
ale některý věci byly jasný, ne?
Začalo být jasný, že mámin stav je
mnohem horší, než se říkalo.
Říkám: „Poslouchej.
Doktor mi řekl tohle. Nejspíš má asi tak dva týdny.
Poznám to podle jejích žil.
Jestli chceš mámu vidět, hned přijeď,
protože už nemusí být další možnost se s ní rozloučit.“
Povídá: „Počkej, ona…“ A já: „Jo.
Víš, je to tady, chci říct, že odchází.“
Přijel domů a já mu to vysvětlil.
Povídá: „Sakra!“
A když jsem mu tohle říkal,
on mi vyprávěl, jak Bláznovo zlato otevřelo spoustu dalších možností
a všechny ty další věci. A já: „To je šílený.“
Když odcházela, viděla,
že tohle je něco, co potřebuje udělat.
„Soustřeď se, snaž se, co můžeš, nezaměřuje se na to, co je se mnou,“
a měla pravdu. Naprostou pravdu.
Víte, moje máma rozhodně…
To ona mi dala tu schopnost
pochopit…
jaký výhody přináší pilná práce,
pochopit,
co vlastně znamená říct, že něco uděláte, a skutečně to udělat.
Všechna ta pracovní morálka je spojená s mámou.
Když vybrali můj sitcom, The Big House…
A v New Yorku probíhali upfronts, kdy představují všechny nové pořady,
které bude stanice dávat.
Vypíchli mě.
Byl jsem hvězda. Zastínil jsem ostatní.
Velká věc. Měl se mi změnit život.
„Panebože.
Už je to tady.
Úspěch. Je to tady.“
Pro mě jako pro komika se děly věci. Popularita.
A když jsme šli na tu akci,
než jsem měl jít na pódium, někdo mě zastavil.
„Je mi líto, pane Harte. Stanice váš pořad nezařadí.“
A hned bylo po všem.
Nemáš horší život než já. Podívej se na mě.
Pořád se směju. Chceš vědět proč?
Protože ti zabírají antidepresiva?
Ne. Protože vždycky existuje aspoň jiskřička naděje.
Jen ji musíš najít.
V hotelu jsem se převlíkl a šel ven.
Šel jsem na všechny večírky. Člověk by si myslel, že můj pořad vybrali.
Všichni mě hladili po ramenou.
Vzdychali mi do tváře.
„Už jsem to slyšel.“
To je život.
Odcházel se silnějšími vztahy
se stanicemi a studii, protože byli na těch večírcích.
Je to kurva šílený.
Mám jedno pořekadlo, Kevine.
- Jaký? - Před schůzkou se vždycky najez.
- Proč? - Protože hladoví lidi říkaj hovadiny.
Takže i když jdeš s někým na oběd, na schůzku, kde budeš jíst,
něco sněz!
- Kousek chleba. - Kousek chleba.
Abys neříkal hovadiny.
„Tu smlouvu nepodepíšu, protože vy debilové…“
„Běžte i s NBC do prdele!“
„Já žádnou stanici nepotřebuju!
Já tuhle věc budu vysílat…
Budu ten seriál prodávat z kufru svýho auta“
„Myslíte, že na vás neseru?
Myslíte, že na to studio neseru?“
„Jste bílí nuzáci!“
Pak odejdeš.
„Nechtěl jsem šéfa NBC nazvat bílým nuzákem.
Jenom jsem měl hlad.“
„Celej den jsem nejed. Kdybych jed…“
Nenazval bych šéfa NBC bílým nuzákem.
Ale já jsem nejed.
Takže když se dneska nic nenaučíš…
Tak jo, dám si to telecí.
- Co se bráchovi stalo? - Medium.
Co lidi nevědí, je, že nemohl prosadit svoje skeče.
Napsal vtipný věci, předvedl to kámošům,
my říkali: „Kámo, to je dobrý. To vezmou.“
Saturday Night: „Vystřihli to.“
Zkouška: „Vystřihli to.“
Takže se tak nějak snažil zorientovat se v SNL.
Nikdy se z něj nestal Eddie Murphy, jak jsme si mysleli.
Bylo důležitý, že se Chris dostal do SNL,
ale to, jak ho využívali, nebo bych spíš měla říct nevyužívali,
bylo dost těžký se na to koukat.
Takže pak mu nabídli In Living Color.
Wayanovi odešli. Chtěli tu show udržet.
„Vezmeme Chrise Rocka.“
Agent a management mu říkali, ať to nedělá. Udělal to.
Takže In Living Color byl obrovsky populární pořad.
Tam probíhala kultura.
Mnohokrát jsem odešel z SNL
a místo toho, abych šel na závěrečný večírek,
jsem šel do Latin Quarter
a trávil čas s Kid 'n Play a Queen Latifah
a všema těmahle lidma
a Ericem B.
a Jam Master Jayem,
to byli taky mí kolegové.
Byli to… Trávil jsem čas s černochy.
Ale ne s jen tak nějakými, s kreativními.
Takže jsem věděl, že kultura jde tímhle směrem,
a chtěl jsem být tam, kde se dějou vzrušující věci.
Kolik stojí zmrzlina?
Zmrzlina? Vážně chcete zmrzlinu? Najdu vám zmrzlinu.
Co kdybych vám prohnal hlavou ráži 44?
Co takhle 22 a povrchový zranění?
Vypadněte odsud!
Myslím, že natočil jeden díl, možná dva.
A konec.
Management odešel, agentura odešla.
Doslova vypadl z branže.
Nějakým zvláštním způsobem moje kariéra v určitém smyslu skončila.
Neměl jsem žádný TV seriály
a byl jsem jen komik.
Víte, v té době jsem to nevěděl,
ale je to mnohem mocnější než všechny tyhle blbosti.
Pamatuju si, jak se potloukal po klubech a vracel se k tomu
a vážně říkal: „Tak jo, zkusím najít, co mám v sobě jedinečnýho.“
To, jak ke svojí kariéře přistoupil po Saturday Night Live,
bylo jako sledovat film Rocky ve skutečným životě.
V té době to nebyl ten zabijácký komik, jak ho známe dnes.
Snažil se nají si cestu na pódium.
Náš táta byl pryč, takže to byla motivace.
…pořád. Kdyby Mick Jagger řídil taxík…
Měl sourozence, to byla motivace.
Máma říkala: „Jsi hlava rodiny,“
takže byl v těžký situaci.
Dej se do toho.
A pak přišlo Big Ass Jokes.
My černoši ani nemáme salátový dresink.
Nemáme sal… Všichni mají dresink.
Černý dresink není. Víte, co je černý dresink?
Pálivá omáčka!
S Big Ass Jokes měl obrovský úspěch, obrovský.
Když řekl dobrou noc, celý publikum…
Říkám si: „Páni.“
Začal jsem vážně obdivovat profesionální komiky.
Říkal jsem si: „Chci být profesionální komik.“
Bylo na tom něco… když jste uspěl jako komik,
okamžitě jste si udělal jméno,
neříkali o vás: „To je ten, co hraje někoho v sitcomu.“
Říkali, že jste Chris Rock.
VÝKONNÝ PRODUCENT CHRIS ROCK
To nejcennější, co jako komik máte,
je vaše pověst živě vystupujícího umělce.
Když máš pověst, že předvádíš úžasný vystoupení,
můžeš mít neúspěšnej film, neúspěšnej seriál,
každýmu je to jedno.
Roky nemusíš mít žádnej hit,
ale když se ví, že umíš vystupovat, vždycky máš vyprodáno.
- Jasný? - To je super.
- Jo, a je to super. - Je to tak.
Bruce Springsteen už neměl hit 30 let.
Vždycky má vyprodáno.
A lístky se hned vyprodají.
Když ten zmrd natočil Bring the Pain,
všichni museli držet hubu.
Sakra, dívala jsem se na HBO, byl tam speciál.
Vězeňskej speciál.
Před pár měsíci.
Když vidíte speciál o vězení,
je to obvykle v normální televizi a spoustu sraček neukazujou.
Ale ne ve vězeňským speciálu na HBO. Tam ukázali všechno.
Dělali rozhovor s jedním chlapem. „Pane, když přijde nový vězeň
a chce drogy, jak to uděláte?“
A ten chlap povídá: „Nejdřív mi musí poštelovat nádobíčko.“
Byl první, o kom vím, že psal vtipy jako písničky,
s chytlavými prvky a tak.
„Neříkám, že to udělal, ale chápu to.“
Když se tohle dostalo ven, slyšel jsem jeho texty od lidí na ulici,
jako by byl Drake.
Bring the Pain, Chris Rock.
49. VÝROČNÍ CENY EMMY
Děkuju. No teda!
Chci poděkovat všem, kteří pro mě hlasovali
a považují stand-up komedii za skutečné umění.
Chris znovu nastavil standard znamenitosti,
který v komedii chyběl.
Bring the Pain mi změnilo život
opravdu rychle.
Je těžký to vůbec kvantifikovat.
Mám pocit, že Velkej mrňous a Shaqova All Star
vyšly ve stejném roce.
Takže Comedy Central vysílala Kevinovu hodinu.
Jeho hodinu, bylo to úžasný.
Jo! Dost!
Přestaňte!
Shaqova věc byla pro městské publikum na Showtime
a on tam zářil.
Tak zaprvé, prdel jsem ti vylízal jen na tvoje narozeniny.
Ne!
Víte, umění je subjektivní.
Komedie je subjektivní.
Skvělý výkon na pódiu není subjektivní.
Pamatuju si, když Kevin dělal turné Irresponsible.
Tohle turné bylo nejvýdělečnější turné v historii turné stand-up komedií.
O kterých víme, legálně.
Jsem v Madison Square Garden, kde se vždycky tvoří dějiny.
Dneska večer je tu 19 000 lidí.
Víte, není nic lepšího než vidět, že plán vychází.
Takže to, co začalo jako nápad a slova,
se rychle stalo skutečností.
Na všech místech v New Yorku byl i Eddie.
Eddie vystupoval v The Garden asi pět večerů
a pak hrál tam, kde je teď Jersey Meadowlands.
Pak šel do Nassau Coliseum a tak podobně…
- Byl jsi jen fanoušek v ochozech? - Ne, byl jsem…
Nebo jsi byl v zákulisí?
- Byl jsem v zákulisí. - Páni.
- Byl jsem jako kluk v Příběhu z Bronxu. - No teda.
Stýkal jsem se s gangstery. Ještě jsem nebyl gangster.
- Ale byl jsem s gangstery. - Keenen.
- Keenen, Robert. - Eddie, Charlie.
Víš, co myslím? Charlie.
Byl jsem tam. Rick James.
Musím zavolat ženě. Dvakrát mi volala.
- Tvoje žena? - A je to.
- Chápeš? - Která žena, Kevine?
- Ne. Mám jednu. - Stávající?
To neposlouchejte, jo? Vystřihněte to.
Ahoj, krásko. Jak se máš?
Dobře. Jak se máš ty?
HLAS ENIKO HART
Dobře. Díky, že se o něj staráš.
Jí meloun a všem nadává do bílých nuzáků. To je konec.
- Končíme. - Co říkáš?
Jedl meloun, všem bělochům říkal bílý nuzáci. Skončili jsme.
To je náš konec.
Oba jsme uprostřed turné.
Víte? Chris jede turné. Já jedu turné.
Nejde o to, překonat toho druhýho. O tom to není.
Je to představení, ve kterým můžeme všichni existovat společně.
Chceš jít do Cellaru?
Podle toho, kdo tam bude, vystoupíme, nebo ne. Je to na tobě.
- Vystoupíme. - Jo, vystoupíme.
- Jo. - Tak jo. Dobře.
Na komedii v New Yorku je nejlepší, že jede celou noc.
Jste vlastně upír, kterej hledá smích.
Newyorský komedii se nic nevyrovná.
To množství komediálních klubů,
ta energie města,
ta různorodá směsice lidí.
V New Yorku je od každýho něco.
Je tak univerzální, jak to jen jde.
- Řekl mi v deset, kurva… Řekl 10:15. - Negře.
Deset patnáct. Ten negr je mrtvej. Jsi mrtvej.
Estee a Manny. Odpočívej v pokoji, Manny.
Manny a Estee vedli The Comedy Cellar
a to vám povídám, to místo bylo jako z Na zdraví.
Bylo to místo, kam chodili všichni, každej komik tam chodil.
Bylo tam velký kamarádství,
který vznikalo u zadních stolů v The Comedy Cellar.
A než jsem se stal komikem, trávil jsem čas u těch zadních stolů.
Setkávám se s komiky,
dívám se na jejich vystoupení.
Pořád se ráda směju,
takže když se směju, je to dobrý.
Ale kromě toho,
když s někým mluvím,
zjistím, že je za tím celý příběh,
co toho člověka motivuje,
co dělá, o co mu jde.
A zjišťuju, že komici, zejména komici,
mají ty nejúžasnější příběhy.
Jste připraveni na další vystoupení?
Máme tu mladého komika, který teprve začíná
a chtěl by jen na pět minut vystoupit,
Takže toho mladého komika prosím přivítejte.
Jste připraveni ho vřele přivítat?
Zatleskejte všichni Kevinu Hartovi. Kevin Hart.
Otázkou je, když řekl Kevin Hart,
o kom jste si sakra mysleli, že mluví?
Dobře. Tak jo.
Mysleli jste, že jsou dva?
Panebože!
Děkuju. To bylo podělaný, co? Jako…
Váhali…
Pořád si říkám: „Proč nejsem blázen?“
Myslím, že bych měl.
Mám pocit, že mám bejt blázen.
Po tom všem, co jsem zažil.
Papírově mám bejt blázen.
Kdo ví? Třeba to přijde.
Třeba na mě čeká velká dávka šílenství.
To nečekáte. Prostě se to stane.
Nikdo neplánuje šílenství.
Prostě se to kurva stane.
Třeba Will Smith. Neplánoval to.
Prostě se to stalo.
Prostě se to kurva stalo.
„Neber si do huby jméno mý…“ Tohle neplánoval.
Byl to kurva výbuch emocí.
Máte tu večer plný komiků a není to jenom o mně.
Je to o jiných úžasných komicích na tomhle pódiu
a jsem rád, že můžu podpořit tu energii tady.
Snad jsem ji zesílil, protože příští verze mě samotného
a příští verze komediálních superstar
budou procházet tudy. Musí.
Udělejte mi laskavost. Dejte jim stejnou lásku jako mně.
Tak jo. Uvidíme se zítra.
Fajn, super.
Počkat. Jo. Co to děláš?
Cože? Nic.
- Jdu domů. - Půjdeš pěšky, ne?
Mám limuzínu.
- Mám Bentley. - Ahoj, Terry.
Chce posrat celej víkend. Nechte ho jít!
Je hrozně tvrdohlavej.
Nejtvrdohlavější, co znám.
Dobře, myslím, že zvukově jsme na tom dobře.
Je to trochu divný, ale co, je to Madison Square Garden.
- Není to… - Zní to kurva skvěle.
- Podívej na můj zadek. - Viděl jsem tu Kevina.
- Třikrát nebo čtyřikrát. - Jo.
Viděl jsem ohně.
- Říkal jsem si… - Let Me Explain.
„Tak se podívám, co ten sráč má.“
…v show uvidíte spoustu zbytečných ohňů.
Smějete se. Ale já to myslím vážně.
Nevěříte?
Viděl jsem ten oheň a říkám si: „Sakra, to je ale oheň.“
- Pokropte ty zmrdy ohněm. - „Sakra.“
New York je mekka. New York je…
Větší to bejt nemůže.
Nejenže se v New York City mísí všechno a všichni,
ale dokáže skutečně definovat baviče
tak, jako žádný jiný místo.
Když dojde na to, že se dostaneš k mikrofonu,
před lidma, naživo…
- Musíš mít, o čem mluvit. - Musíš mít materiál.
Potřebují vědět, kdo je Na'im, kdo je Spank, kdo je Joey,
když vyprávějí vtip.
Když opouštíš jeviště, musíš tam nechat kousek sebe.
To jsou nuance komedie a oboru komedie
a nuance vyprávění vtipů.
Ale práce je práce.
- Jak je? - Ahoj.
Jak se máte?
- Ahoj. - Jak se vede?
Přišel jsem se na vás podívat, než začneme. Jak je?
- Jak je? - Nechci moc.
Děláte teď?
Chrisi, jsem strašně ohromenej tím,
co jsem zjistil, že je tvůj proces.
- Můj proces. - To je všechno tvoje?
No, tohle tady jsou poznámky na večer.
Každá karta představuje nějakej vtip nebo narážku,
kterou nechci zapomenout.
Víš, co myslím? Pamatuješ si všechny vtipy,
ale někdy si říkám:
„Nebudu končím tímhle. Budu končit tamtím.“
Máš z toho vědu s přesným časem na každej vtip.
To můžeš, ale někdy se ve zprávách něco stane.
- Máš vtipy do zásoby. - Mám vtipy do zásoby.
Nejenže mě to ohromuje, ale jsem taky sám sebou zklamanej,
protože musím říct všechno, co mám.
Až dorazíme do The Garden,
bude to dobře namazanej stroj.
Všechno se děje v rytmu.
S Chrisem jsme řekli: „Uděláme rytmus.“
Musí tam bejt náš rytmus.
Žádný zkoušky nebyly. Neproběhly žádný zahřívací sety,
kde bysme to mohli zkusit a zjistit, jestli to bude fungovat.
Ne. Chris přišel se svojí hodinou. A já taky se svojí.
To se podívejme!
- Jak je? - Jak je?
- Ahoj. - Nebuď taková.
- Ne! Ahoj! - Jak se vede?
Jak se máš?
- Jo! - Jo!
Dokázali jste to. Jsem tady.
- Podívejte na něj. Jak je? - Jak se máš?
To se podívejme! No teda.
Poslouchejte. Řeknu vám pár drobností.
Dobře? Ať vy negři víte, co se dneska kurva děje.
Nevědí to, ale já tady mám kozu. Měl jsem kurva…
Město mi dovolilo pořídit si kozu. Musel jsem přimět starostu…
Dave, Chris přijde na konci.
Bude to vypadat, že už je konec.
Řekni: „Mám dárek,“ protože dám Chrisovi kytky.
Je to můj kámoš, mentor.
„Mám pro tebe dárek.“
Řeknu tomu chlápkovi, ať ji přinese, a přivedeme na pódium kozu.
Řekni: „koza pro GOAT – velikána všech dob.“
Já a Chappele ustoupíme dozadu
a necháme ho, aby si užil svoji…
- Necháme ho… - To je krásný.
- Necháme ho… - To je nádhera, kámo.
- Kurva… - To je kurva krása.
Za všechno, cos prožil, dostaneš zasraný kytky.
- Dostaneš kytky. - Mám z toho husinu.
- On nic neví. - Nádhera.
- Nemá tušení. - Úžasný.
Bude si říkat: „Fajn, Kev byl skvělej. Je to super.“
Nic netuší.
Když jsem Chrise nazval GOAT, velikánem všech dob
říkám mu GOAT pro to, čeho dosáhl.
Říkám mu GOAT, protože dokáže být aktuální,
pořád dělat to, co dělá, na vysoký úrovni
a dobře se při tom bavit.
Důvodu je spousta.
Překonávat překážky a být pořád sám sebou,
pořád mít cit pro sebe sama.
To, že ho definuju jako GOAT, má spoustu důvodů.
Ale nesouvisí to s tím, že říkáme GOAT Daveovi.
Pro nás je Dave GOAT. Eddie je GOAT.
- Eddie je GOAT. - Je tam spousta vrstev.
Spousta šampiónů. Sugar Ray je šampión.
- Ali je šampión. Mike Tyson. - Všichni.
Takže jsme s Chrisem udělali The Garden
a doufali jsme,
že se objeví Dave.
Už když jsme dělali program a tak,
věděli jsme, že si necháme trochu času, kdyby se objevil Dave.
Prostě jsme čekali.
Už se blížil čas začátku, když nám zavolal.
„Já přijdu.“
Kamarádství mezi mnou, Kevinem a Davem.
Vzájemně se respektujeme, což je krásná věc.
Máme tři naprosto odlišný styly.
Nikdo se necítí ohrožený tím druhým.
Pojďme pochopit, co se kurva bude dít.
Jsem jedinej, kdo je sjetej Mountain Dew?
Jsem úplně nadupanej.
Skočím na tebe jako opice!
Chtěli jsme to celý udělat s Davem
a…
no víte, Dave je Dave.
Kdo ví, co měl ten týden Dave v plánu, že jo?
Dave je rocková hvězda.
Dělá si všechno po svým.
Dave si dělá, co chce, kdy chce.
A jenom Dave umí fungovat tak, jak funguje.
Aniž bych do toho procesu zasahoval,
v konečném důsledku rozhodlo to,
že mě o to požádali.
Když jsem zjistil, že je to pro ně důležitý,
sedl jsem na letadlo, sestavil číslo
a přišel s tím, co jsem měl.
Ať jsem měl cokoli, přišel jsem, protože jsou mí kámoši.
Dave, fakt rychle.
Drahý Otče na nebesích, děkuji ti, žes mě s bratry svedl
dohromady poprvé v tomhle konkrétním prostoru
u něčeho takhle obrovského.
Prosím tě, ať nás požehnáš schopností rozesmívat lidi,
a co je důležitější, bavit se, milovat a podporovat se.
Je to historie a my ti děkujeme, žes nám dal příležitost to uskutečnit.
Modlíme se k tobě. Amen.
- Amen. - Jedeme.
- Jdeme na to. - Naperte to do nich!
Jdeme na to, lidi.
Máme příležitost využít naplno tenhle okamžik,
okamžik, kterej bude žít navěky.
Rád vás všechny vidím.
Šel tam Dave. Měl svoji chvíli. Lidi šíleli.
Viděli jste, jak tam pak šel Chris?
Když tam přišel, měl tolik sebevědomí, tolik ega.
Bylo to jako: „Je mi jedno, co se právě stalo. Jsem, kdo jsem.“
Stejně tak když přišel Kev. „To bylo hezký, ale já jsem Kevin Hart.“
Můj malej hlupáček
v Madison Square, po Chappellovi, Chrisovi.
Neuvěřitelný.
Kev to představení zakončoval,
jako: „Můj ty bože.“ Nejdřív jsem se o něj bál.
Pak říkám: „No tak, hlupáčku, ať jsi dobrej.“
Kev na to: „Bum!“
A vypadal jako Reggie Jackson na hřišti.
Zkurvená Madison Square Garden!
Chrisi, dotáhni sem tu svoji prdel.
Hejbni prdelí, zlato!
Dotlač sem tu svoji prdel!
Ano, pane!
Ano, pane Dave!
Ano, pane!
Hej.
Dave, mám tady dárek.
- Mám pro Chrise dárek a… - Ale ne.
Ne. Mám ho a teď ti ho dám.
- Musí to bejt. - Hodinky už mám.
Ne. Mám kurva dárek. Zavři pusu a vezmi si to.
- Přineste to sem, chlapi. Sem s tím. - Teda.
Přineste to sem.
Děkuju.
Položte ji, prosím.
No páni.
Položte ji.
Pojď.
Mám pro tebe zasranou kozu.
- Ta koza… - Víš proč?
- Byla dovezena. - Vtipný dárky?
- To není vtipnej dárek. - Nejsem Nick Cannon!
Ne. Jdi do prdele.
Negře, tohle je koza pro GOAT – velikána všech dob.
Podrž ti tu zatracenou kozu.
Pojď doprostřed.
A teď si uvědom, že jsi skvělej a mám tě rád.
- Bez tebe by nic z toho nebylo. - Mimochodem…
Tohle je ta nejhorší noc v životě tý kozy.
Ta koza je ráda, že teď není v jamajský restauraci.
Pojď sem.
Ta koza sere!
- Ta koza sere! - Cameron ji nakrmil indickým jídlem.
Ta koza posrala celý pódium.
Kevine, to byl příšernej nápad, negře.
Řekl mi, že tohle udělá. „Dám Chrisovi skutečnou kozu.“
Říkám: „To je skvělej nápad.“
- Podívej se na ni. - Koza, co sere.
Přiveďte kozu.
Kdyby Chris neměl bílý boty…
První den v showbyznysu a už sere na pódiu.
- Co se děje? - Dave.
Musíme tu kozu pojmenovat.
Pojď sem. Jmenuje se Will Smith. Pojď sem, Dave.
Cože?
Co jsem řek? Co je?
Až bude čas jít do Síně slávy, tak půjdu.
Ale teď ještě pořád hraju. Právě teď jsem…
Minulej večer jsem dal 25 bodů, osm doskoků a šest asistencí.
Nemůžete být v Síni slávy a zároveň hrát.
Já ještě hraju.
Pořád jsem dobrej.
Zatleskejte.
Chris Rock.
Kevin Hart.
Já jsem Dave Chappelle.
Mockrát vám děkuju
a dobrou noc.
Překlad titulků: Marek Buchtel