Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
KEVIN HART OG CHRIS ROCK VAR HOVEDNAVN PÅ EN TURNÉ I NEW YORK.
PÅ EN UKE BLE DET SKREVET HISTORIE.
Det er bra.
Nei, jeg var ikke…
Det er greit.
Det er bare monitorene. Jeg er vant til å se…
den greia, men samme det.
-Jeg gjør den skyggegreia. -Det er dritbra.
Jeg så David…
Noe jeg ble sint for ikke å ha tenkt på.
Hei, kompis.
-Jeg har noen triks på lur. -Det er jævla genialt.
Bare stjel det. Vær så god.
Jeg kan ikke nå.
Det ser ut som jeg stjal det nå.
Billig. Det koster ingenting!
Et klart tyveri.
-Du har pickuper og alt mulig. -Du har bare dette.
Jeg bruker det jævla…
Jeg bruker så jævlig mye penger, men trenger bare et lys!
De har løyet for meg hele tiden.
Faen!
ROCK, HART: UTSOLGT VELKOMMEN TIL BROOKLYN
KEVIN HART OG CHRIS ROCK: BARE HEADLINERE
-Hvordan kom det opp? -Hvordan?
-Du ringte vel meg? -Ja.
Jeg ringte deg.
Det startet med at jeg bare sa:
"Chris, hva gjør du? Forbereder du turne?"
Vi visste at begge forberedte seg.
Vi forberedte oss.
Jeg er smart nok
til å alltid sjekke hva Kevin gjør før jeg drar på turné.
-Mitt skjema. -Jeg lar meg ikke avvises av Kevin.
Det skjer ikke.
Den respekten viser jeg ham.
Altså, Jay-Z slipper ikke plate…
Han hører med Drake først.
Ja, han har holdt på lenger, men…
Han er realist, så jeg forbereder turne.
"Hva gjør Kevin?"
"Hvorfor ikke gjøre noe sammen?"
-Ja. -"Hva med New York?"
"Å bare knuse New York?"
VELKOMMEN TIL THE GARDEN UTSOLGT
Dette er en historie om to forskjellige reiser
på to forskjellige veier,
men som finner sammen på et vis
og ender i samme kryss til slutt.
KAPASITET: 15 000
KAPASITET: 19 000
KAPASITET: 19 500
KAPASITET: 20 789
Min favorittbygning.
-Uten tvil. -Jeg har sett Prince, Beastie Boys
og Eddie Murphy her.
Så du Eddie her?
Jeg så Eddie fire kvelder på rad her.
Komikerne som har stått på den scenen
er få og med lange mellomrom mellom.
Altså de som har solgt ut Garden.
Det er et stempel som sier: "Jeg har klart det."
Det er en stor greie.
New York-showene vi skal ha…
Denne uken er en begivenhet.
Jeg kan ikke huske
to så store navn sammen.
EIER AV CAROLINE'S
Jeg kan bare sammenligne det med Bruce Springsteen
og Paul McCartney på samme scene.
Vi vil holde oss innenfor kulturen vår.
Vi må fjerne denne tanken om at det bare kan være én.
Når folk blir opphengt i at det bare kan være én,
blir det rart, for det blir konkurranse.
"Jeg kan ikke like eller støtte", "du er ikke…" Bare merkelig.
Chris er ganske stille. I sine egne tanker…
KOMIKER
Kevin? Nei.
Hei, bror.
Jeg synes Kevin er mer elskverdig, artigere
og mer uberegnelig.
Chris er mer bitende og skarp.
Hvordan i helvete skal jeg komme meg ut?
Forstår du at jeg lett kan gå ned dit
uten at noen ser på meg?
Men med et kamerateam bak meg, vil noen følge meg helt hjem
og drepe meg.
Skjønner du hva jeg sier?
Deres energi fungerer sammen.
MANAGER
Ingen prøvde å overgå den andre.
Folk sier man ikke kan ha to hovednavn. Med dem går det.
Chris, hva skjer?
-C Rock! -Hva skjer?
Hvor er navnet mitt?
Navnet ditt er der.
"Store Rock. Lille Hart."
Det er fengende.
Jeg var hos advokaten Trina. Hun sa at du burde varme opp for meg.
-Hva? Sa hun det? -Ja.
Jeg er for stor til å varme opp for deg.
Du er ikke for stor for noe.
For ti år siden ga det mening.
Men nå er du tredje største Chris og nest største Rock. Elsker Tony.
-Pokker! -Noen har skrevet!
Bruk noe av det når du varmer opp for meg.
Gratulerer.
-Takk. -En vannmelonsalat.
Hvorfor vannmelonsalat til den svarte mannen?
Verdens mest utslitte vits,
men jeg kunne ikke la den ligge.
Det er godt.
-Jeg kunne ikke la… -Vannmelonvitsen måtte komme.
Den måtte ut.
Jeg tror at når vi vet hvor vi står,
hva vi er
og hva dette øyeblikket betyr for oss…
Når man tenker på Kings of Comedy, ser man…
Grunnen til at Kings of Comedy var så viktig,
er fordi det endret definisjonen
på hva en humoropptreden var.
Alle sammen
var på sitt beste.
Når man tenker på The Kings of Comedy,
må man huske hvordan og hvorfor det ble gjort.
"Vi skal vise at vi kan gjøre dette,
og at vi kan innrette oss
uten at det er konkurranse."
Jeg tror Chris og jeg ville gjøre
vår versjon av det.
Vi var nok den nest mest innbringende…
Første gang jeg hørte om Pollstar. Det var en hvit skuespiller.
Eddie Money… Eller hvem?
Ja, Eddie Money eller noe.
En hvit fyr, ukjent for meg.
Mest innbringende turne…
KOMIKER
…helt uten pressedekning.
Nettopp.
Det var bare vårt samfunn som støttet det og kom.
Om du kan dra til Chicago og selge ut United Center to kvelder
og bli tvunget til å komme tilbake…
-To ganger til. -To til.
Innen uker, for publikum sa bare nei.
-"Vi trenger dette. Kom tilbake." -Ja.
Alle samarbeidet.
Hadde jeg en vits som ikke funket, ville jeg gi den til deg, og omvendt.
En greie der vi jobbet sammen.
Et samhold. Hva sier det gamle afrikanske ordtaket?
Vil du gå fort, gå alene. Vil du nå langt, gå sammen.
Vi legemliggjorde det prinsippet.
Vi visste at det vi gjorde var veldig synergistisk
og ville komme alle til nytte.
Til og med til et større publikum.
Det føltes viktig.
Hvorfor gjør Chris og jeg det vi gjør?
Hvorfor gjør jeg dette med Chris?
Fordi du vil fremstå som om du ikke er arrogant.
Ikke vær en tosk.
Du vil late som du ikke er arrogant
og vise at du setter pris på dem som kom før deg.
Det handler om å skape et bilde
av at folk som har nådd langt og som har vunnet,
vinner sammen.
Nå forstår jeg virkelig hva The Kings of Comedy var.
Jeg og Chris snakket om det i over en time forleden.
Kings of Comedy redefinerte turnéer.
De gjorde det til en hendelse.
De gjorde det stå stort
at det skapte en etterspørsel etter standup på store arenaer.
Kings of Comedy skapte den type arrangementer.
Bare fordi de bestemte seg for å gå sammen.
De kunne ha fortsatt, men egoene ødela det.
Vennskapet deres er ekte.
Da Kev begynte å bli kjent, var han nært broren min.
Kev lot aldri sjansen gå fra seg til å få idéer fra min bror.
Hver gang de var sammen, spurte han: "Hvordan…"
Har dere sett klippet av Kobe og Michael på banen?
Mike lener seg ned.
Kobe hvisker i øret hans.
De spurte hva han spurte om.
"Hvordan han gjør et turnaround jump så raskt?"
Mike sa: "Sett foten utenfor foten deres.
Når du snur deg, står de der."
Hvor detaljert det var.
Kev kaster aldri bort muligheten til å få slike små detaljer.
Aldri.
Legg til en vanvittig arbeidsmoral,
og han blir Kobe.
Jeg gleder meg til denne uken.
Ikke bare på grunn av arenaen.
Jeg er glad for å henge med deg. Det er alt. Kameratskap.
Som standupkomiker,
har man en ensom jobb.
Man er ikke… Jeg er venner med mange…
-Jeg er venner med Red Hot Chili Peppers. -Ok.
-De er fire! -Ja.
Skjønner du?
Fire presterer bra og dårlig sammen.
De deler det.
Som standuper, kan man ha med seg folk,
mannskaper og alt,
men man står der alene.
Og, ja…
Opptredenen er deg, bra eller dårlig.
Men nå får jeg jobbe med Kev.
Dette er første kveld.
Jeg får litt fortjent hvile.
I morgen er første dag. Jones Beach.
Jones Beach, første dag for Rock og Hart. Jeg får dele scene med ham.
Yo!
Før jeg begynner,
la meg si en ting først.
Det går bra med meg.
I New York vil det briste eller bære. Hans vanskeligste publikum.
TURNEPRODUSENT
Her ble han best mottatt i begynnelsen.
Jeg begynte da jeg var 18-19.
Jeg hadde noen fordeler.
Jeg er fra New York, så jeg slapp å reise
fra en annen by til New York.
Skjønner dere? Jeg tok bare et tog fra Brooklyn.
Men da jeg ble god, gikk ting veldig fort.
Chris ble sammenlignet med en ung Eddie Murphy.
Jeg er fra Roosevelt på Long Island.
Jeg vokste opp i et svart nabolag.
Vokste du opp i et svart nabolag?
Et hovedsakelig hvitt nabolag?
Fordi vi svarte har tatt over New York.
Tenk på det.
De hvite: "Det er ikke morsomt!"
Og han ble oppdaget
på den klubben Eddie Murphy ble oppdaget på
og senere drev.
Nestemann på scenen er en ung komiker på 21 år.
Fra Bed-Stuy i Brooklyn.
Komediens Nat Turner, Mr. Chris Rock!
Hva skjer?
Han hadde funnet en fullt utviklet komisk energi.
Det har alltid vært en del av ham.
Det gjelder å finne den i deg…
KOMIKER
…den ekte deg som får kontakt med dem som ikke vet hvem du er…
Jeg var i Sør-Afrika her om dagen.
Eller var det Boston?
…og de kjenner deg umiddelbart ut fra vitsen.
"Jeg forstår hvem dette er."
"Han er morsom, han har sin egen metode,
holdning og innfallsvinkel."
Ingen kan finne det for deg.
Jeg elsker åpningen av There Will Be Blood.
Daniel Day-Lewis er i gruven og slår løs på berget.
Han spytter på steinen og gnir.
"Er det noe? Noe gull?"
Den beste visuelle metaforen på å være komiker jeg har sett.
Noen er bare morsommere enn andre.
Da jeg begynte,
var Roseanne Barr morsommere.
Sam Kinison var morsommere.
Damon Wayans var morsommere.
Dennis Miller var absolutt…
Jerry Seinfeld var absolutt morsommere
enn de andre komikerne.
Han mestret publikummet i New York ved ikke å henvende seg til én del av det.
Ikke en svart komiker foran kun svarte.
Heller ikke hvit komiker. Han var ikke bare på Upper West Side.
En New York-komiker som snakker til alle.
For faren min dreier alt seg om penger.
Ødelegger du noe hjemme, har du ødelagt den summen.
Ødelegger jeg mikrofonen, vil han sagt: "Han ødela 50 dollar ."
Jeg kunne ikke stå foran et hvitt publikum da.
-Jeg visste ikke hvordan. -Ja.
Jeg kunne…
Jeg hadde én metode. Jeg trodde han var lik.
Nei. Han kunne gå til venstre, høyre, alt.
Disse ler like mye som de andre.
En stor feil er å skylde på publikum.
En gruppe kan prege publikum.
KOMIKER
Blandet, men med en hvit stemning.
Kvelder på Comic Strip var latino.
Spanish Harlem da det kaltes det.
Det var puertoricansk stemning.
Jeg er nok den beste komikeren i kveld.
For jeg er svart. Jeg kan si alt en hvit komiker kan si,
pluss masse svarte greier de ikke kan røre.
Han var allsidig og kunne jobbe hvor som helst.
Kan du svømme på 1,5 meter,
kan du svømme på 300 meter.
Mekanismen er den samme.
Først på TV på Joan Rivers Show.
Ta godt imot Chris Rock.
Det var ikke bare The Joan Rivers Show, men det aller siste.
Programmet var tatt av.
Mannen hennes hadde skutt seg i hodet.
Jeg kom ut.
Jeg fremførte min første eller andre vits.
Det gikk ikke bra, følte jeg.
Så jeg endret rekkefølgen.
Jeg tok den siste linjen som kanskje nummer tre.
Det var et signal til bandet. Så jeg står der…
Det var helt…
Du kom, du ga, og jeg sa: "Er du døv?"
Takk.
Kom hit, da!
Kom hit!
Jeg var en rar gutt med Jheri curl-frisøre.
La meg si det slik, jeg hadde hull i skoene.
Jeg var fattig.
Det var litt deprimerende å se…
"Han er på TV, men sover ved siden av."
"TV er vel ikke det vi trodde."
"Hvor er sekken med penger som følger med?"
"Hvor er de hvite jentene og bilen?"
"Kom igjen. Hva driver vi med?"
Jeg var en lovende guttunge.
Det var ikke avgjort at jeg ville bli noe.
Ja.
Men Eddie så noe i meg som…
Jeg visste det ikke.
Jeg var ikke sikker på hva det var.
Men Eddie så det med en gang.
Alt jeg har blitt, fortalte Eddie Murphy meg
første gangen vi møttes.
Det er sant.
Og hva skjedde? Eddie Murphy så deg en kveld?
En kveld. Jeg ville jo treffe ham.
Eieren av klubben presenterte meg for ham.
Han spurte når det var min tur.
Jeg var siste prioritering. Ingen plass den kvelden.
"Jeg skal ikke." Han sa: "Han er nestemann".
Han håper at noen ikke kommer, så han får scenetid.
Han er ikke på lista.
Eddie kommer med følge og hansker med ringer på.
Det rareste jeg har sett.
Broren min trygler om å få scenetid.
Eddie skal få se settet.
Jeg hadde et bra sett, det gikk bra.
Jeg skalv i knærne og var redd.
Og Eddie ser en ung svart gutt
på scenen han selv startet på.
Eddie har spørsmål. "Hva gjør du?"
"Hvem jobber du med? Noe nytt? Skal du på turne?"
Han sier "Ikke stort, jeg prøver å få scenetid."
"Jeg har kanskje en rolle i en film."
Han forberedte Beverly Hills Cop II.
Han kom løpende inn hjemme
klokken to om natten, opp og vekket meg: "Jeg skal til California."
"Det skal du ikke."
"Jo, jeg skal til California." Jeg ble sint.
"Det går ikke. Eddie Murphy kan bruke narkotika eller noe."
"Du kan ikke dra med ukjente folk og uten penger."
Jeg kjeftet.
Han tok med klær til vaskerommet for å vaske.
Dette var to-tre om natten.
Søndag eller mandag. Mandag skulle du dra.
Jeg sa at du ikke fikk dra.
Jeg stod opp og gikk til tannlegen.
Jeg antok at han ikke ville dra.
Faren hans tok ham med seg ut, møtte Eddie
og satte ham på et fly til L.A.
Jeg får 10 dollar for biler, 20 for limousiner.
Hva pokker er dette?
Lastebilen min.
Din Eddie-historie er slik du var for meg.
Den første ekte komikerstjernen
jeg snakket med, en ekte stjerne,
var Chris Rock.
-Var det? -Tenk på det.
På Cellar… Vi får hilse til alle vi kjenner.
-Ja. -Patrice, Vos, Norton.
Robinson, Burr, Colin Quinn.
Det er rart hvor morsomme…
Alle du nevnte er helt rå!
Noen av de beste komikerne vi har sett.
Da du stakk hodet inn på Comedy Cellar,
var det det store…
Myndighetene gir faen i deg.
Grunnen til at kokain og gress er ulovlig i USA,
er ikke at det er farlig.
Kokain og gress er ulovlig i USA
fordi de beste varene ikke lages i USA.
Det var en stor greie. Og en stund
fulgte jeg bare med fra bakerste rad.
Jeg følger med på samtalene og lytter.
Til slutt følte jeg at jeg kunne presentere meg.
Man var ikke dust. "Går det bra?" Keith Robinson…
Vet du hva som er morsomt?
Den holdningen der har ingen lenger.
Nei.
Jeg kunne ydmykt gå frem til Rodney Dangerfield,
og si: "Hvordan går det?"
Nå sier folk: "Kjenner du meg ikke?"
"Ikke fra siden min?"
-"Ikke fra Instagram?" -Ja, "fra IG?"
-"Ser du ikke alle…" -"Kompis?"
"Vi burde turnere sammen." "Hvem er du, for faen?"
Jeg fulgte med.
Jeg fulgte med på ham som en hauk.
Jeg snakket med ham og stilte spørsmål.
Chris svarte på spørsmålene mine.
Han tok meg imot som en ung komiker,
og det er jeg evig takknemlig for.
Da jeg ble bedre, sa han det.
Jeg tror det er en skikkelig vekker
om man er komiker
og får muligheten til å se en legende bli en legende.
Eller å følge med på hva som skaper legenden.
Var jeg berømt, og du hadde en vanlig jobb?
Jeg jobbet på City Sports.
-Jeg jobbet på City Sports. -Utrolig.
Bigger & Blacker kom mens jeg jobbet som skoselger.
Din reise mot toppen skjedde mens jeg…
Jeg var en ung voksen.
Jeg var 18-19 år.
Tanken på standup ble nevnt
av folk rundt meg som syntes jeg var morsom.
Jeg ble sjokkert. "Prøv deg på humor."
Jeg sa: "Hvor?"
Jeg fikk masse informasjonen.
Jeg var på amatørkvelder, så humor etter jobb.
"Kev, prøv deg." Det var på en torsdag.
Jeg sa greit. "Få en uke, jeg melder meg på."
Uten standup-erfaring eller kunnskap,
visste jeg at det burde være en vits, en til, så en til.
Jeg burde ha en åpning, noe i midten,
og hva skal jeg avslutte med?
Jeg hadde rytmen.
I løpet av fem-seks dager skrev jeg vitser.
Og på amatørkvelden var jeg gira.
Jeg heter Keith Robinson.
KOMIKER
Jeg er fra Philadelphia.
South Philly.
Folk elsker kjæledyr mer enn mennesker.
De sa at pitbuller var vennlige.
"Pitbuller er vennlige!" De har aldri vært det.
Aldri en reklame der en pitbull fanger en frisbee og gir den til en gutt.
Enhver hund som går sånn…
I 1998
var jeg på The Laff House
for å se hva unge komikere gjorde.
Jeg så en fyr som het Kevin Hart.
Men han kalte seg selv, på den tiden,
Lil' Kev the Bastard.
Little Kev the Bastard.
Nei, Lil' Kev the Bastard.
"Hva? Lil' Kev the Bastard? Er du fribryter?"
En veldig morsom mann, en applaus for Lil' Kev!
Det holder!
Det er sangen min. Den skal tenne meg, så jeg blir klar.
Få den på, så jeg får følelsen.
Ha det gøy. Det er slik man…
Stopp! Sånn. Det er alt jeg trenger.
Alt jeg trenger.
Jeg sa: "For det første:
dropp Lil' Kev the Bastard."
"Det vil jeg ikke ha."
"Hva er ditt fulle navn?"
"Kevin Hart", med liten pipestemme.
"Kevin Hart."
Han sa nesten "sir".
"Kom til New York."
Det første stedet Kevin Hart kom til
var The Comic Strip.
Det var Kevs begynnelse i New York.
Komikerscenen i New York gjorde meg til humorist.
Ikke sant? Eller, en komiker.
Jeg var en som gjorde standup.
Jeg opptrådte, men var ikke nødvendigvis komiker.
New York formet meg
til den klare definisjonen av det.
New York ga meg fart.
New York har definitivt et raskere tempo enn andre byer.
Enn noen annen by i USA.
Det var mange kvelder
der jeg opptrådte 13-14 ganger på én kveld.
KOMIKER
Det var 20 minutter, men 14 ganger.
Hvis jeg kom på en ny vitseidé i andre opptreden,
kunne jeg ta den 11 ganger til på én kveld.
Så foredlingsprosessen i New York var raskere enn for en komiker i L.A.
En fra L.A. kunne si: "Jeg så deg på Letterman."
En i New York jobbet.
Som komiker,
er energien du får fra New York som ingenting annet.
Du er på humorklubber til tre om natta.
Til tre-fire henger man eller er utenfor, spiser pizza og snakker med komikere.
Man tenker på og snakker om å være morsom
med morsomme folk.
De som bygget seg opp på samme tid,
Sandler, Colin Quinn og Jerry,
gjorde meg tøff.
Dine New York-folk er… Herregud, Burr, Patrice og Louis.
Altså, det er brutalt.
Din New York-gjeng.
Jeg sverger, jeg er ingen drittsekk. Jeg…
KOMIKER
Jeg begynte å gråte.
Jeg gråt fordi jeg
ga faen i det.
Patrice O'Neal næret seg av ditt ubehag.
Hadde du et gitt utseende eller et ansiktsuttrykk,
var han frekk nok til å si det han sa.
Og det ga næring til hans komiske geni.
Jeg husker da Patrice kastet en telefonkatalog på meg
mens jeg opptrådte.
I øyekroken ser jeg noe i lufta.
Hva?
En telefonkatalog.
Hva faen?
"Det er bedre om du leser den til publikum."
"Les telefonkatalogen for publikum!"
Fullt og helt ment med kjærlighet.
Vi sa til ham at du er en av oss.
Vi vet, til tross for den mumlinga,
at du vil bli en av oss, og vi liker deg.
-Dere kastet telefonkataloger på meg. -Ikke jeg.
Patrice. Og du var der.
Han er død, så ta det med ham.
Greit, det kan jeg jo ikke.
Forresten, hvil i fred, Patrice. Dette er Bill, ikke meg.
Han? Faen ta han! Jeg har gjort veldedighet for han i ti år.
Han ville ikke gjort ti minutter for meg. Det vet du!
"Helt til New York? Jeg kjører ikke gjennom den tunnelen."
Fortsatt glad i ham.
Du vet at det er sant.
Der har vi humor. Fordi det er sant.
"Hei, idiot."
Keith kalte meg "idiot".
"Jobber du på settet, idiot?"
"Fiks de siste vitsene. Slutten stinker."
"De vet ikke hvem du er."
"Snakk om hvem du er, idiot."
Det var alltid råd, alltid informasjon.
Alltid riktig.
Keith er som en jedi.
Keith er et orakel.
En av dem man møter i humorbransjen
og som mange har hørt om.
Å, faen.
Det tok meg halvannen time å komme ned hit.
Nei, de bygde den bare for meg.
Jeg fikk… akkurat et slag til.
Ikke akkurat nå, jævler.
Keith kjørte fra Philadelphia
til New York og tilbake
hver kveld.
Hvorfor? Fordi han tok seg av moren sin i Philadelphia.
Fremste omsorgsperson.
Så tok han med seg Kevin Hart fra Philadelphia,
veiledet ham, lærte ham alt og viste ham rundt.
Så jeg sa til Kev:
"Skaff deg en video."
"Jeg vil se en video."
"Med materiale på."
Vår klient Dave Attell, New York-komikeren fremfor noen…
Mange sier at fyllekjøring er galt.
Jeg kaller dem politiet.
Men vet dere hva? Noen ganger har man ikke noe valg.
Ungene må på skolen. Eller hva?
Det må ha vært i 1999 eller 2000.
Dave Attell ringte og fortalte om Kevin Hart.
"Du forteller aldri om noen."
Det er en video fra Caroline's.
Et opptak fra publikum.
Jeg satte den på og så den med et par assistenter.
Han gjorde seg selv sårbar.
Og jeg hadde ikke sett mange komikere gjøre det.
Jeg må få sagt noe før jeg begynner.
Alt jeg sier her oppe i kveld er spøk, ok?
Ingenting annet.
Ingen må ta det for alvorlig.
Ingen skal komme opp til meg etterpå
og spørre hvem som er morsom nå.
Alt det der.
Ustyrtelig morsom. Han var 22 år gammel.
Spådde jeg dette? Nei.
Dette er en hjemkomst for Chris.
Det er stort.
VELKOMMEN TIL BROOKLYN!
Jeg sa til agenten da jeg så at de kom: "Ingenting den helgen."
Jeg kjøper billett og ordner Airbnb.
Jeg skal hjem. Det er lenge siden.
Jeg skulle hjem, spise pizza,
se puertoricanske jenter og alt det.
Men jeg må på de showene.
Faren min jobbet i New York Daily News.
Hovedkontoret i den avisa
var der Barclays Center står nå.
Da New York Daily News flyttet til New Jersey,
rev de anlegget og bygde Barclays.
Derfor var det viktig. Det var der pappa jobbet.
I 1988 døde faren min.
Og halvannet år senere mistet vi huset vårt.
Sånn er livet.
Så, du vet…
"Hva skjedde?"
Skjønner du? I 1989 var det:
"Det er et rosa klistremerke på huset."
Broren min drar, familien splittes.
Vi sliter fortsatt med den dritten.
Vi later som om faren min døde brått.
Nei. Ifølge statistikken, døde han da han skulle.
Inntil nylig døde en gjennomsnittlig svart mann i 50-årene.
Så hvis du er eldst, er du alltid…
Hele livet dreier seg om å gjøres klart for foreldrenes død.
Hele livet. Derfor de er så strenge.
For svarte menn, spesielt fattige svarte menn,
dør i 50-årene.
Chris var eldste søsken da.
Så han fikk mye ansvar.
BROR
Han måtte hjelpe til med strøm, bensin og huslån.
Han måtte ta ansvar som jeg tror han ikke forutså.
Han var eldst.
Gutten som faren min la alt i.
Han måtte være en mann dagen etter. Det var som et bytte.
Din fars jobb i livet?
Å avbryte deg når du gjør deg klar til å gjøre noe.
Du kan sitte hjemme hele dagen uten å gjøre noe.
Straks du har noe å gjøre, sier faren din: "Hei."
"Oppvasken?"
Hva med de andre ni timene jeg lå her?
Han var på humorklubben
og hadde opptredener.
Eller han kunne,
om han ikke hadde fått scenetid,
ta en lur i bilen eller dra og spise.
Da faren min døde,
tror jeg at han sørget ved å fortsatte å jobbe.
Vi kunne gå på klubber,
og folka vi tenkte på som navn fra TV,
går på scenen. Broren min etter dem.
Berømte folk går på scenen, og broren min etter dem.
Kjendisen kjenner ham. "Dette er stort."
Chris var klar for større scener.
Så gikk Chris til Saturday Night Live.
Dette skjedde:
In Living Color var det største på TV.
Saturday Night Live hadde ikke hatt svarte i rollebesetningen på ni år.
For Damon Wayans fikk sparken ni år tidligere.
Så… Og han var knapt med der.
Så på en måte…
For folk flest hadde ikke Saturday Night Live hatt et svart medlem
siden Eddie Murphy.
Jeg kom med på Saturday Night Live gjennom kvotering, kan man si.
Ville jeg vært på SNL uten In Living Color?
Antagelig ikke.
The Dark Side med Nat X.
Fred, brødre og søstre.
Jeg er Nat X, velkommen til The Dark Side.
Eneste TV-program på 15 minutter.
Hvorfor bare 15 minutter?
Ga sjefen ga meg mer,
ville han ansett det som trygd.
Jeg gikk ikke på college.
Jeg gikk knapt på videregående.
Så SNL var den første skolen jeg var åpen for,
der jeg faktisk lærte noe
og hadde strålende lærere.
Conan O'Brien var manusforfatter der
da jeg var med.
Den store Bob Odenkirk, fra Better Call Saul,
var manusforfatter der. Og han tok seg god tid med meg.
Jeg satt på kontor med
Adam Sandler, Chris Farley og David Spade.
Vi delte kontor.
Mike Myers satt rundt hjørnet.
Det var som om jeg gikk på X-Men-humorskolen.
Vi hadde bare sett på SNL for å se Eddie Murphy.
Hvem er han svarte der nå? Broren min.
Saturday Night Live driver ikke med standup.
Sketsjer, improvisasjon eller skuespill
er det motsatte av å lære å bli standupkomiker.
Det dreier seg om å lære å være deg selv.
Jeg skulle gjerne sett Batman bekjempe kriminalitet
i mitt nabolag.
Ja visst.
Han vil si: "Robin!"
"Ja, Batman."
"Parkerte ikke vi her? Jeg sverger på at den stod her."
Jeg varmet opp for Chris Rock da jeg gikk på videregående. Første møte.
Han spilte i D.C. hele uken. Jeg fulgte ham.
Sjeldent med et svart navn øverst på plakaten.
Han var gloheit, for han hadde vært med i New Jack City.
Vil du gjøre dette rett eller ikke? 17, mann!
Vis meg pengene. Hva skjer?
Bak scenen på Comedy Connection
var første gang vi hadde en lengre samtale.
Vi snakket om valget om å gå på college eller ei.
Hvordan gikk det for deg?
Jeg gikk ikke på college. Jeg tok riktig valg.
Noen ganger føles det som om ingen bryr seg,
ingen vil gi deg råd og ingen prøver å hjelpe deg.
Men jeg vet at Chris Rock har hjulpet en del.
Han har gjort noen store ting.
Chris Rock passet på Wanda Sykes og fikk henne på scenen.
Dere har sett hennes karriere. Enorm.8
Hvis jeg betaler 400 dollar for et våpen,
skal jeg skyte noen, skjønner dere?
Kjøttsår eller lillefinger, noen blir skutt.
Jeg nekter å la et våpen til 400 dollar gå til spille.
Dørselger: Ding-dong, bang!
Hvis du er trygg på faget ditt
og ser noen andre med potensial,
da vil du at de skal bli bedre.
Jeg har bedt broren min om fem tjenester hele livet.
Han sa nei til alle fem tjenestene.
Jeg sverget til himmelen
at jeg aldri igjen ville be om noe så lenge jeg lever.
Og i 20 år gjorde jeg ikke det.
Jeg kom hjem den helgen.
Jeg går bak scenen etter showet.
Det er viktig. Jeg står i hjørnet.
Og jeg sier til meg selv der og da:
"Du skulle aldri gjøre det, men sier du ikke noe nå,
vil du angre på ikke å ha grepet ditt livs mulighet."
"Han vil nok si nei, for det pleier han."
"Men da har du sagt det foran alle."
"Hvordan går det på mandag?"
"Det er Barclays."
"Hei, mamma bor over gata. Hva skjer på mandag?"
Alle…
Chrissy, altså Chris, på sofaen.
Han sitter på sofaen. "Vi finner ut av det."
"Dere hørte det."
"Vi finner ut av det."
"Jeg stikker." Og jeg drar.
Søndag legger jeg meg, ber og overlater det til Gud.
Skjer det, så skjer det. Jeg støtter ham.
Barclays, Brooklyn, hjemme.
Så er jeg i bilen på vei til Barclays.
Jeg kommer til starten av Manhattan Bridge
og skal over til Brooklyn.
Jeg ser på telefonen, og det står: "Du opptrer i kveld."
Og jeg går fra vettet.
Brooklyn, ta imot min kompis, Tony Rock. Lag lyd!
Brooklyn, hva skjer?
Trodde dere at dere ikke ville se meg?
Jeg er jo herfra.
Jeg sa til broren min at jeg ønsket at han ikke fikk meg på scenen.
"Jeg går bare opp og klapper til deg igjen."
Tony har alltid vært bedre til alt.
Da vi vokste opp.
Jeg sier det ikke for å blidgjøre.
Tony er…
Han er høyere, han er kjekk,
han er god i idrett, han kan slåss
og han kan spille basketball.
Han er bare en kul fyr.
Det var flott, for mamma var der
for å se Tony, for å se oss alle.
Det føltes som om hele familien kom sammen.
For en kveld var Rock-gutta til stede.
Og det var vakkert.
Chris, kom opp hit igjen.
Få ræva di tilbake på scenen.
Lag litt lyd for broren min!
Jeg ber dere igjen.
Lag litt lyd for broren min!
Hei.
Chris Rock er ikke bare en venn, ikke bare en bror.
Han er min mentor.
Grunnen til at jeg står der jeg står i dag.
Det er viktig for meg at broren min forstår hans innvirkning,
ikke bare på min humor, men på hele jævla humorverden.
Og Brooklyn er det beste stedet å vise ham
hva han betyr for standup.
-Glad i deg. -Og jeg i deg.
Jeg mener det.
Snakk med folka dine.
Brooklyn!
Bed-Stuy! Rock-innslag!
Å møte moren til Chris bak scenen var så kult.
Det er nok en av få ganger jeg er sjalu.
Foreldres største belønning er å se barnet
finne ut av ting.
Mamma skulle sett meg.
Tanken på å ha mamma bak scenen er helt rå.
Broren min får sitt pågangsmot fra mamma.
Ingen tvil.
I vår oppvekst gjorde mamma alt.
Faren min var inn og ut av fengsel.
Mamma sa:
BROR
"Skal du gjøre det, gjør ditt beste"
"Jeg må gjøre det riktig første gang,
for hun lar meg ikke sove før det er gjort."
Hun var et beist.
Svarte alenemødre må være blant planetens sterkeste mennesker.
Det er ikke lett å oppdra et barn.
Og absolutt ikke alene.
Uansett hudfarge er det vanskelig.
Men det er litt vanskeligere for en svart kvinne.
Mange svarte kvinner er lei av å høre:
"Du må være sterk. Du er så sterk."
Nei. Av og til trenger jeg støtte.
Det er ikke lett å være sterk.
Folk tenker nok at som svart, er du sterk.
Lørdag og søndag. 13. juni.
Dette er Nancy Hart.
Vi filmer dette for Rob og Kev Hart.
Det blir en fin farsdag.
Moren min fikk eggstokkreft.
Den sprø dama sier ikke en dritt. Hun har gått til legen i et år.
Det har spredd seg, så de ikke kan gjøre noe.
Når jeg får vite det, er det ikke noe å gjøre.
Så jeg går til legen og får vite alt.
Jeg kan ikke stole på at hun sier alt.
"Er det noen sjanse?" "Nei, det er over."
Moren min ble sint, blodtrykket steg og hun besvimte.
Man merket det når setningene sluttet å gi mening.
Bare skriking.
"Kevin, ta foten… av gutten,
og legg den i pizzaboksen før jeg slår…"
Da han opptrådte i New York. og jeg så overgangen derfra til L.A.,
ble spørsmålet: "Hva vil knekke ham?" Mamma visste det.
Hun ba meg ikke si noe.
For han skulle til Australia for å filme Fool's Gold.
Ting begynte å boble.
Hun ba meg love ikke å si det til ham.
"Greit."
"Når det nærmer seg slutten, si at jeg er døende."
Jeg sa: "Ja vel."
Jeg hadde et nært forhold til min mor.
Det var informasjon de prøvde å holde skjult,
men noen ting var åpenbare.
Det ble tydelig at min mors tilstand
var mye verre enn det de sa.
Jeg sa: "Legen har sagt at hun antagelig har to uker igjen."
"Man ser det på blodårene."
"Kom hjem om du vil møte mamma igjen,
for det blir kanskje siste mulighet til å ta farvel."
"Hva, skal hun…"
"Ja, nå skjer det, hun skal dø."
Han kommer, og jeg forklarer.
Han sier: "Pokker!"
Og mens jeg forteller,
forteller han hvordan Fool's Gold har åpnet så mange dører.
Og masse annet. "Det er sprøtt."
På vei ut kunne hun se
at dette var noe han måtte gjøre.
"Vær fokusert og gjør ditt beste. Ikke tenk mest på det med meg."
Og hun hadde helt rett.
Moren min er helt klart…
Hun er grunnen til at jeg har evnen
til å forstå fordelen ved hardt arbeid.
Å forstå
hva det betyr å gjøre det du sier at du skal gjøre.
Arbeidsmoralen kommer fra moren min.
Da komiserien min kom, The Big House…
De har et arrangement der de kunngjør kanalens nye serier.
Det var i New York.
De fløy meg dit.
Jeg er gira. Skuespillerne er der.
Det er stort. Livet vil endre seg.
"Herregud."
"Her kommer det."
"Suksess. Nå skjer det."
Ting skjedde for meg som komiker. Jeg hadde medvind.
Og vi drar til arrangementet.
Rett før jeg skal ut, får jeg en hånd på brystet.
"Beklager, Mr. Hart, kanalen har valgt vekk serien din."
Så fort var det over.
Livet kan ikke være verre enn mitt. Se på meg.
Jeg bare smiler. Vet du hvorfor?
Fordi lykkepillene fungerer?
Nei. Fordi det alltid er håp.
Du må bare finne det.
Jeg dro til hotellet og skiftet. Jeg gikk ut.
Jeg dro på alle festene. Man skulle tro at serien fikk kontrakt.
Alle trøstet meg.
De pustet dypt foran meg.
"Jeg hørte om det."
Sånn er livet.
Han dro med sterkere forhold
til alle kanalene og studioene fordi de var på festene.
Det er sinnssykt.
Jeg har et ordtak, Kevin.
-Hva er det? -Spis alltid før et møte.
-Hvorfor? -For sultne folk sier dumme ting.
Så selv før et lunsjmøte, et møte der du skal spise,
spis noe!
-Litt brød, -Spis litt brød.
For å hindre deg i å si noe dumt.
"Jeg vil ikke gjøre avtalen, for dere jævler…"
"Faen ta dere og NBC!"
"Jeg trenger ikke TV-nettverk!"
"Jeg skal vise dere."
"Jeg selger serien fra bagasjerommet!"
"Tror dere jeg bryr meg?
"At jeg bryr meg om studioet?"
"Jævla hvitinger!"
Så bare gå.
"Jeg mente ikke å kalle sjefen for NCB hviting."
"Jeg var bare sulten."
"Jeg har ikke spist i dag. I så fall…"
"Da ville jeg ikke kalt sjefen en hviting."
"Jeg hadde ikke spist."
Hvis du ikke lærer noe i dag…
Jeg tar kalvekjøttet.
Hva skjedde med broren min?
Den ukjente historien er at han ikke får vist sine sketsjer.
Han skrev morsomme ting som kompiser hørte.
Vi sa at det måtte med.
Lørdag: "De droppet sketsjen."
Øving: "De droppet den."
Så han prøvde å finne seg til rette på SNL.
Han ble aldri den Eddie Murphy vi forventet.
Det var betydningsfullt at Chris kom med på SNL,
men måten de brukte ham på, eller ikke brukte ham,
var vanskelig å se på.
Så blir han tilbudt In Living Color.
Wayan-søsknene var ute. De ville beholde serien.
"Vi henter Chris Rock."
Agent og management rådet ham mot det. Han gjorde det.
Så In Living Colour er en ekstremt populær serie.
Det var dit kulturen var på vei.
Ofte forlot jeg SNL,
og heller enn å gå på avslutningsfesten deres,
dro jeg til Latin Quarter og hang med Kid 'n Play, Queen Latifah
og den gjengen.
Eric B. og sånt.
Jam Master Jay og…
De var mine jevnbyrdige også.
De var jo… Jeg hang med noen svarte.
Ikke bare svarte, men kreative svarte.
Så jeg visste at kulturen gikk den veien,
og jeg ville bare være der det skjedde.
Hvor mye for iskrem?
Vil du virkelig ha is? Jeg finner is til deg.
Hva om jeg putter en .44 i hodet ditt?
Hva med en .22 og et kjøttsår?
Ha deg ut!
Jeg tror han var i én episode, kanskje to.
In Living Color er over.
Managementet drar, byrået drar.
Han er ute av bransjen.
På en rar måte var karrieren min over.
Jeg har ingen TV-program,
og jeg er bare komiker.
Jeg visste ikke da
at det er mektigere enn all den dritten.
Jeg husker at han hang på klubbene og kom tilbake.
Og da ville han finne ut hva han hadde som var unikt.
Måten han tilnærmet seg karrieren etter Saturday Night Live,
var som å se en Rocky-film i virkeligheten.
Han var ikke den utrolige komikeren vi kjenner nå.
Han søkte sin stemme på scenen.
Faren vår er død, så det er en motivasjon.
Mange søsken, det er en motivasjon.
Mamma sa: "Du er nå mannen i huset."
Ryggen mot veggen, faen heller. Bare hopp i det.
Da kommer Big Ass Jokes.
Svarte folk har ikke engang salatdressing.
Vi har ikke… Alle har salatdressing.
Ingen dressing. Vet dere hva svart salatdressing er?
Chilisaus!
På Big Ass Jokes er han helt jævla overlegen.
Når han sier god kveld, er publikum…
Jeg tenkte: "Jøss!"
Jeg begynte å beundre profesjonelle komikere.
"Jeg vil bli profesjonell komiker."
Hvis du hadde lyktes som komiker,
fikk du umiddelbart et navn.
Ikke han som spiller i en eller annen i en komiserie.
Du er Chris Rock.
PRODUSENT: CHRIS ROCK
Det mest verdifulle du har som komiker
er ryktet om hvordan du opptrer.
Hvis du har rykte på deg for å være rå,
kan filmen eller TV-serien din floppe.
Samme det, ingen bryr seg.
Du kan gå i årevis uten noe som selger,
men hvis folk vet at du leverer, blir det alltid utsolgt.
Det er stort. Og sant.
Sant. Springsteen har ikke hatt en hitplate på 30 år.
Selger ut alle konserter.
De jævla billettene går fort.
Da den jævelen kom med Bring the Pain,
måtte alle holde kjeft.
Jeg så på en spesialepisode på HBO.
Fengselspesial. Et par måneder siden.
Vanligvis ved en episode om fengsel,
går det på vanlig TV. Det er mye de ikke viser.
Ikke HBO-spesialen. De viste alt.
De intervjuet en mann, og sa:
"Hvis en ny innsatt vil ha narkotika, hvordan møter du ham?"
Han sier: "Først får jeg ham til å slikke meg i ræva."
Den første jeg hørte skrive vitser som en sang, med hooks og alt.
"Jeg sier ikke at han gjorde det, men jeg forstår."
Når det kom på gata,
hørte jeg folk gjenta hans linjer, som om han var Drake.
Bring the Pain, Chris Rock.
EMMY-UTDELINGEN
Takk. Jøss!
Jeg vil bare takke alle som stemte på meg
og som anerkjenner standup som en kunstform.
Chris gjenopprettet en standard
som manglet i humor.
Bring the Pain endret livet mitt
veldig raskt.
Det er vanskelig å sette tall på.
Jeg tror at Grown Little Man og Shaqs All Star…
Jeg tror de kom samme år.
Så Comedy Central gir Kevin en time.
Det var fantastisk.
Ja! Slutt!
Slutt!
Shaqs greie var ment for et urbant publikum,
og han var helt rå.
Eneste gangen jeg slikka deg i ræva var på bursdagen din.
Nei, nei!
Kunst er subjektivt.
Humor er subjektivt.
Å være rå på scenen er ikke subjektivt.
Jeg husker da Kevin var på Irresponsible-turneen.
Den mest innbringende turnéen i standupens historie.
Som vi vet om, lovlig.
Jeg er i Madison Square Garden, der historie alltid blir skapt.
Det er 19 000 mennesker her i kveld.
Ingenting er bedre enn å se en plan falle på plass.
Så det som startet som en idé og ord,
blir raskt virkelig.
Eddie opptrådte alle stedene i New York .
Eddie var på Garden i fem kvelder,
så hva enn Jersey Meadowlands het da.
Så til Nassau Coliseum…
Var du bare en fan i publikum, eller var du bak scenen?
-Jeg var bak scenen. -Jøss.
-Som gutten i Gudfarens løpegutt. -Jøss.
Jeg fikk henge med gangstere. Jeg var ikke gangster ennå.
-Men jeg fikk være der. -Keenen.
-Keenen, Robert. -Eddie, Charlie.
Skjønner du? Charlie.
Jeg var der. Rick James.
Kona mi. Hun har ringt to ganger.
-Kona? -Skal vi se.
-Skjønner du? -Hvilken, Kevin?
-Jeg har én kone. -Nåværende?
Ikke hør på det. Klipp det ut.
Hei, vakre. Hvordan går det?
ENIKO HARTS STEMME
Bra. Og du?
Fint. Takk for at du tar vare på ham.
Han spiste vannmelon og kalte alle hvitinger. Det er kjørt.
Hva for noe?
Han spiste vannmelon og kalte folk hvitinger. Det er kjørt for oss.
Begge er midt i turné.
Chris gjør sin, jeg min.
Det handler ikke om å overgå den andre.
Det er et show der vi kan sameksistere.
Skal vi gå til Cellar?
Avhengig av hvem som er der, skal vi bare gå? Du avgjør.
-Vi må opp. -Ja, greit.
-Ja. -Ok.
Humor i New York varer hele natten.
Man er en vampyr som søker latter.
Ingenting er som humor i New York.
Fra antall humorklubber,
til byens energi
og smeltedigelen av mennesker.
Man har litt av alt i New York.
Det blir ikke mer universelt.
-Han sa 22.15. -Kompis.
22.15. Han her er død.
Estee og Manny. Hvil i fred, Manny.
EIER
Manny og Estee drev Comedy Cellar.
Det stedet var som i Cheers.
Det var dit alle komikerne kom.
Veldig mye kameraderi
ble skapt ved de bakre bordene på Comedy Cellar.
Og før jeg ble komiker, hang jeg ved de bakre bordene.
Jeg møter komikeren.
Jeg ser dem opptre.
Jeg liker fortsatt å le.
Så hvis jeg ler, er det bra.
Men utover det,
kan jeg snakke med noen.
Og jeg kan høre en historie bak.
Det som motiverer vedkommende,
hva de gjør og hva de står for.
Og jeg opplever at spesielt komikere
har utrolige bakgrunnshistorier.
Er dere klare for mer? Kom igjen.
KOMIKER
Vi har en ung komiker som nylig har startet.
Han ville bare ha fem minutter.
Vi liker å ta godt imot unge komikere.
Vil dere vise ham litt kjærlighet?
Lag lyd for Kevin Hart, alle sammen.
Da han først sa Kevin Hart,
hvem faen trodde dere han mente?
Ok. Ja vel.
Trodde dere det var to?
Herregud!
Takk. Det var litt på trynet, ikke sant?
De nølte…
Jeg spør meg selv hvorfor jeg ikke er gal.
Jeg burde vært det.
Jeg burde vært gal.
All dritten jeg har opplevd.
På papiret skulle jeg vært gal.
Kanskje det kommer.
Kanskje et parti galskap venter.
Det kommer brått på. Det bare skjer.
Ingen planlegger galskap.
Det bare skjer.
Se på Will Smith, han planla det ikke.
Det bare skjedde.
Det bare skjedde, for faen.
"Hold min kones navn utenfor…" Han planla det ikke.
Et jævla utbrudd.
En kveld full av humor, og det handler ikke bare om meg.
Det handler om de andre fantastiske på denne scenen.
Jeg elsker å støtte energien her.
Forhåpentligvis forsterker jeg det. For de neste versjonene av meg,
de neste superstjernene,
kommer herfra. De må det.
Gjør meg en tjeneste. Vis dem samme kjærlighet.
Greit. Vi ses i morgen.
Greit, kult.
Vent. Hva skal du?
Hva da? Ingenting.
-Jeg drar hjem. -Du går?
Jeg har en limousin.
-En Bentley. -Hei, Terry.
Han vil ødelegge uken. La ham gå!
Han er sta.
Den staeste jeg kjenner.
Ok, det er vel grei lyd.
Den virker litt rar, men det er Madison Square Garden.
-Ikke… -Det høres dritbra ut.
Jeg er idiot.
Jeg har sett Kevin her
tre eller fire ganger.
-Ja. -Jeg så ham med flammene.
-Første gang. -Let Me Explain.
"La meg se hva jævelen kan."
…dere får se masse meningsløse flammer.
Dere ler, men jeg mener alvor.
Tror dere jeg tuller?
Jeg så flammene, og tenkte: "Fader, de flammene."
-Tenn på dem. -"Herregud."
New York er et mekka. Du vet…
Det blir ikke større.
New York City er ikke bare en smeltedigel av alt og alle,
men en by som kan definere en underholdningsartist
på måter som ingen andre steder kan.
Når det koker ned til at du står med mikrofonen
foran folk i rommet…
-Må du ha noe å snakke om. -Du må ha substans.
De må vite hvem Na'im, Spank og Joey er
når de forteller en vits.
Du må legge igjen noe av deg selv når du går av scenen.
Dette er nyansene ved humor i denne bransjen
og i det å fortelle vitser.
Men man må gjøre jobben.
-Hva skjer? -Hei.
Står til?
-Hei, du. -Står til?
Jeg ville hilse på før vi begynner. Hva skjer?
-Hva skjer? -Jeg vil ikke stort. Jobber dere?
Chris, jeg er så imponert
over det jeg nå ser er din prosess.
-Prosessen min. -Det er dine greier?
Dette er kulepunkter for i kveld.
Hvert kort representerer en vits eller en referanse
som jeg ikke vil glemme.
Skjønner du? Du kan huske alle vitsene dine,
men noen kvelder…
"Jeg avslutter ikke med den. Jeg tar den."
En vitenskap der du har tiden på hver vits.
Ja. Og forresten, noe kan ha skjedd i nyhetene.
-Vitser i bakhånd. -Vitser i bakhånd.
Jeg er ikke bare imponert, men skuffet over meg selv.
For alt jeg har kommer med.
Når vi kommer til Garden,
vil det være en velsmurt maskin.
Alt skjer i rytme.
Vi ville finne ut av rytmen sammen.
Vi må sørge for at rytmen er der.
Vi hadde ikke øving. Ingen oppvarming
der vi fant ut av ting for å se om det ville fungere.
Nei, Chris kom med sin time, jeg kom med min.
Se på deg!
RAPPER/GRÜNDER
Hva skjer?
-Hei! -Ikke vær sånn.
-Nei da! Hei! -Hva skjer?
Står til?
-Vel! -Vel!
Du klarte det. Jeg er her.
-Se på min mann. Hva skjer? -Hvordan går det?
NESTLEDER I ROC NATION
Se på deg! Tenk det.
Hør her. Du skal få noen godbiter.
Greit? Dere skal få vite hva faen som skjer i kveld.
De vet det ikke, men jeg har en geit.
Jeg måtte få borgermesteren til å…
BORGERMESTER
Dave og Chris kommer ut på slutten.
De vil tro at det er over.
"Jeg har en gave", for jeg må gi Chris blomster.
Det er min mentor.
"Jeg har en gave."
Be fyren ta den med, så får vi geita på scenen.
"En geit for en GOAT."
Jeg og Chappelle skal tre tilbake.
Og han skal få sin…
-Han skal få… -Vakkert.
-Han skal få. -Det er vakkert…
Det er faen meg vakkert.
Etter alt du har vært gjennom, får du blomster.
-Du får blomstene. -Jeg får frysninger.
-Han vet ingenting. -Vakkert.
Han sier bare: "Kev, det var kult."
Han aner ingenting.
Når jeg kaller Chris tidenes største,
er det på grunn av det han har oppnådd.
På grunn av evnen til å holde seg oppdatert,
og fortsatt gjøre det han gjør på høyt nivå
og ha det gøy.
Mange grunner.
Å overkomme hindringer og fortsatt være seg selv.
Å fortsatt ha en selvfølelse.
Det er så mange grunner til at jeg kaller ham en GOAT.
Uavhengig av at vi kaller Dave en GOAT.
Dave er også det. Eddie også.
-Eddie er det. -Det er mange nivåer.
Mange mestere. Sugar Ray er en mester.
-Og Ali. Mike Tyson. -Alle mestere.
Så jeg og Chris opptrer på Garden,
og vi håpet at Dave skulle komme.
Selv da vi bestilte og sånt,
tenkte vi: "Vi setter av litt tid i tilfelle Dave kommer."
Vi bare ventet.
Det nærmet seg. Så fikk vi telefonen.
"Jeg kommer."
I venneforholdet til Kevin, Dave og meg,
respekterer vi hverandre. Og det er vakkert.
Vi har veldig forskjellig stil.
Ingen føler seg truet av de andre.
La oss forstå hva faen som er i ferd med å skje.
Er jeg den eneste som er full av Mountain Dew?
Jeg er helt i hundre!
Jeg hopper på deg som en klamreape!
Vi ville gjøre hele greia med Dave.
Men Dave er Dave.
Hvem vet hva Dave måtte gjøre den uka?
Dave er en rockestjerne.
Dave marsjerer i takt med sin egen trommis.
Dave gjør hva han vil når han vil.
Og bare Dave kan navigere slik Dave gjør.
Uten å gå inn i prosessen,
her er den avgjørende faktoren:
De ba meg.
Da jeg forsto at dette var viktig for dem,
tok jeg et fly, tok meg sammen,
og møtte dem med det jeg hadde.
Uansett ville jeg dukket opp, for det er gutta mine.
Dave, veldig kjapt.
Far i himmelen, takk for at du førte meg og mine brødre sammen
for første gang i dette spesielle rommet
med noe så stort.
Velsign oss alle med evnen til å få folk til å le,
og enda viktigere, ha det gøy, føle kjærlighet og støtte.
Dette er historie, og vi takker for muligheten.
I ditt navn. Amen.
-Amen. -Kom igjen.
-La oss sette i gang. -La dem få det!
Kom igjen, gutter.
Vi har mulighet til å utnytte et øyeblikk,
et øyeblikk som vil leve evig.
Godt å se alle sammen.
Dave kom ut og fikk sitt øyeblikk. Folk ble gale.
Men så du Chris komme etter det?
Han hadde så mye selvtillit og stort ego da han kom ut.
"Jeg bryr meg ikke om hva som skjedde. Jeg er den jeg er."
Samme da Kev kom på. "Søtt, men jeg er fortsatt Kevin Hart."
Den lille idioten min,
på Madison Square, etter Chappelle og Chris.
Utrolig.
Kev avsluttet.
Og herregud. Jeg var bekymret for ham først.
Kom igjen, idiot, nå må du prestere.
Kev bare: "Smakk!"
Det så ut som Reggie Jackson på banen.
Madison jævla Square Garden!
Chris, kom ut hit.
Kom deg ut hit!
Ha deg ned hit!
Ja, sir!
Ja, sir, Dave!
Ja, sir!
Hei! Kom!
Dave, jeg har en gave.
-Jeg har en gave til Chris. -Å nei.
Nei. Jeg skal gi den til deg nå.
-Det må skje. -Jeg har klokker.
Nei. Jeg har en gave. Hold kjeft og ta den.
-Kom med den. -Jøss.
Kom her med den.
Takk.
Sett den ned.
Jøss.
Sett henne ned.
Kom igjen.
Jeg har en geit til deg.
Denne geita…
-Den har blitt kjørt hit… -Tullegaver?
-Ikke tullegave. -Jeg er ikke Nick Cannon!
Nei. Faen ta deg.
Dette er en geit til en GOAT.
Hold den pokkers geita di.
I midten.
Innse at du er stor og at jeg elsker deg.
Forresten…
Alt skjer.
Dette er den geitas verste kveld.
Geita er glad for at den ikke er på en jamaicansk restaurant nå.
Kom her.
Geita driter!
-Geita driter! -Cameron ga geita indisk mat.
Denne geita dreit over hele scenen.
Kevin, en elendig idé.
Han fortalte meg det. "Jeg gir Chris en ekte geit."
"Strålende idé."
-Se på den. -En geit som driter.
Hent geita.
Hadde ikke Chris hatt hvite støvler…
Første dag i showbusiness, og den driter på scenen.
-Hva skjer? -Dave.
Vi må gi geita navn, Chris.
Kom her. Den heter Will Smith. Kom hit, Dave.
Hva er det?
Hva sa jeg? Hva?
Blir det Hall of Fame, kommer jeg.
Men jeg spiller fortsatt. Akkurat nå…
Jeg scoret 25, tok 8 returer og hadde 6 assists i går.
Man kan ikke være i Hall of Fame og fortsatt spille.
Jeg spiller ennå.
Det går bra.
Lag litt lyd.
Chris Rock.
Kevin Hart.
Jeg er Dave Chappelle.
Tusen takk,
og god kveld.
Tekst: Helge Haaland