Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Vores…
Vores plejefaciliteter.
DR. HWANG WOO-SUK STAMCELLEFORSKER
De er alle
klonede hunde.
Man finder ikke en større succeshistorie
hele vejen til mirakelhelbredelse end dr. Hwang.
Det var ikke kun et videnskabeligt gennembrud, men et politisk et,
og det var det, der fangede både forskernes og verdens opmærksomhed.
Korea vil blive
en økonomisk magt 100 år foran tidsplanen.
Løftet var, at folk, der var lammede, ville gå igen,
og folk, der døde af sygdomme, ville få de sygdomme i tilbagegang.
Dengang var det stort.
"Endelig var vi verdens bedste!"
For det første har vi nyheder, der både er chokerende og ødelæggende.
Den vanærede stamcelleforsker Hwang Woo-suk er blevet dømt
til et år og seks måneders fængsel og to års prøvetid.
Forskeren er gået fra Jesus til Lucifer.
Når videnskaben ses som noget, der kan redde os,
hvad er konsekvenserne så, hvis forskere udnytter det?
Historien bliver vigtig at fortælle
i forhold til forståelsen af både
de højder, som fejlagtig opmærksomhed på ting
som berømmelse og penge kan føre en til,
og dybden, som dybe etiske overtrædelser kan kaste en ned i.
Publikums håb Og ambitioner er høje
Vi begyndte at avle dyr selektivt
for mange tusinde år siden.
Men der sker noget meget mere magtfuldt nu.
For første gang i planetens historie
er vi i stand til direkte at designe organismer.
Vi kan manipulere livets plasma med hidtil uset magt.
Det er ikke science fiction.
Det er teoretisk muligt, at inden længe
vil vi være bioteknologisk i stand til at skabe mennesker,
som lyser i mørket.
Hvor mange kameler har du klonet fra disse?
Mere end 150.
Videnskaben galopperer ofte langt foran etikken.
Gode intentioner er aldrig en undskyldning for dårlig opførsel.
Se, hvad der skete med dr. Hwang.
At han prøvede at gøre noget for alles bedste,
undskylder ikke sådan en dårlig opførsel.
Han er på toppen af verden,
han har gjort noget, intet andet menneske har gjort,
og så falder han helt sammen.
Det er en historisk på nogle måder.
KONGEN AF KLONING
Mennesker lavet på bestilling.
Mødre, der føder sig selv.
Babyer undfanget, så deres kropsdele kan transplanteres.
Kom med mig ind i kloningens skræmmende nye verden.
ABU DHABI FORENEDE ARABISKE EMIRATER
Når sorgen formes i mit hjerte
Dråbe efter dråbe
Om morgenen klatrer jeg op ad en bakke…
I mit daglige liv i denne ørken
giver denne musik
meget mening
til mit livs fodspor.
Den kvælende middagsvarme
Er en prøvelse for mig
Jeg går nu
Går ind i det golde vildnis
Efterlader mine sorger
Jeg går nu
Og måske i andres øjne
indeholder Koreas historie
og det, jeg gjorde…
…i fortiden…
…smerte og ære.
Men det her er ting, der ikke kan slettes.
Alt det var mig.
BIOTECH FORSKNINGSCENTER FORENEDE ARABISKE EMIRATER
Dette er receptionsområdet i vores hovedbygning.
Billederne, I ser,
er af lederne af de Forenede Arabiske Emirater.
Sheik Zayed,
den nuværende præsident, Sheikh Khalifa,
kronprins Sheikh Mohamed
og vores store chef, Sheikh Mansour.
Velkommen!
Hej!
Hvordan går det?
Fint, hvad med dig?
-Har du det godt? -Tak, fordi jeg måtte komme.
-Tak, fordi du kom. -Hvordan går det?
-Godt. -Tak for din tid.
Man kunne vel…
…kalde mig flere ting.
Jeg var engang den bedste forelæser
på Seoul Nationaluniversitet.
Men på et tidspunkt
ville de have behandlet mig
som en skændsel.
Jeg er sikker på, de også ved alt
i dette land.
Men de er stadig klar til at støtte mig fuldt ud.
Når vi får en celle fra din kamel…
Så du begynder dit arbejde kun med huden?
-Ja, hovedsageligt… -Det er…
Ikke kun. Men den bedste del er huden.
Det er en god scene, ikke?
En skør mand,
tre fornuftige tilskuere.
Først skal vi forstå, hvad kloning faktisk er.
Man tager et æg,
og man tager kernen ud af ægget.
Så tager man en kropscelle fra det individ, man vil klone.
Det kan være en hudcelle, en levercelle, en hvilken som helst celle,
og man tager kernen ud af den celle,
og putter den ind i ægget.
Nu har vi et æg, der ligner et befrugtet æg,
fordi vores kropsceller har alt det DNA, vi skal bruge for at være et individ.
Spørgsmålet er, kan man få ægget til at reproducere sig?
Når vi bruger elektricitet, som i Frankenstein,
giver vi den et lille stød af elektricitet,
og den begynder at dele sig
og blive til en organisme.
Det er kloning, når det er mest basalt.
Den er i live.
Den er i live!
PRÆSIDENTENS GÅRD FORENEDE ARABISKE EMIRATER
I dag er det faktisk terminsdagen.
-Nat. -Nat? I aften?
Inshallah.
Her har vi
seks klonede kamelunger.
Blandt dem
er de sorte skønhedskameler.
Den næste baby, der blev født i går,
og den hvide kamel derovre er begge væddeløbskameler.
Og måske i aften
forventes en tredje væddeløbskamel at blive født.
Nu kommer babyen.
Blandt dem, der kritiserer kloningsteknologi,
insisterer nogle på, at kloning er imod Guds ordre eller myndighed til at skabe,
og at det er et forsøg på at lege Gud.
Kloning er ikke den slags teknologi.
Det, kloning gør, er at kopiere genetisk.
Sådanne fantasifulde historier om genetisk kloning
er allerede blevet modbevist af historien.
Der er allerede gået årtier.
I hele denne vide verden
er Frankenstein så nogensinde blevet født?
Nej, ikke endnu.
Hver gang jeg ser sådan et væsen,
føler jeg videnskabens og teknologiens storhed,
en følelse af ærefrygt over, hvor meget den kan bidrage med til menneskeheden,
og også stor stolthed.
Det er det, jeg føler.
Kun et foster, ikke? Ikke to.
Kun et.
Jeg hedder Alex Tinson.
Jeg er en australsk dyrlæge, der startede med
at ville være dyrlæge i zoo, men endte med at blive kamelspecialist.
Jeg arbejdede på et gammeldags safaristed for løver.
Det er African Lion Safari…
Tro det eller ej, vi havde et par katastrofer der,
hvor løver og tigre spiste mennesker.
Det er skræmmende, men folk er ligeglade!
Jeg blev næsten selv spist et par gange.
Og til sidst blev stedet lukket.
Et enkelt foster.
Dengang, når man havde været dyrlæge i et år eller to,
bankede man sit kontor op et sted og sagde:
"Jeg er dyrlæge. Kom og besøg mig."
Nu om dage er der meget mere regulering.
Jeg kom til Mellemøsten for at blive i to år,
og 35 år senere er jeg her stadig.
Min datter er gift med en emirataraber, hvor mange af slægtningene
ridder på kameler, så jeg passer på mine slægtninges kameler.
Men lige fra første dag
har jeg altid følt, at jeg personligt interesserede mig for det at avle.
Vi havde en kamel, der hed Mabrukan.
Han var en showkamel,
og han var stor og sort.
Folk griner ad mig over skønhedskameler.
Hvordan bedømmer man en flot bulldog?
Hvordan bedømmer man Bedste Hund til Crufts?
Det er det samme.
Man har en komité.
De bedømmer højde, farve, lethed, position,
hvordan den går.
Mabrukan var bare den største,
mest fantastiske og dyreste kamel, vi nogensinde har haft.
Han var den første kamel, der fik ti ud af ti skønhedsscore.
Det er aldrig sket før.
Han var på størrelse med en dinosaur. Jeg stod ved siden af ham for at tage blod.
Hans hoved var sådan her.
Det føltes som at tage blod fra en T-rex.
Han var storslået, men også meget farlig,
fordi han var latterligt stor og stærk.
Hans tænder var så store som en løves,
og han var lidt gnaven.
Han var et logistisk mareridt
på grund af hans størrelse,
på grund af hans værdi.
Han kostede fem millioner dollars, da han blev købt.
En af de andre herskende familier fra et andet land
tilbød over 20 millioner dollars for kamelen.
Og Hans Højhed afslog. Han sagde: "Nej, ikke til salg."
Vi prøvede at avle på ham.
Og han var en hovedpine,
fordi man kom med de flotteste kameler til ham,
dem var han ikke interesseret i. Han kunne lide skuresvampene.
Dem, der ikke så så… Jeg ved det ikke. Det var håbløst.
Nå, men en dag var jeg sammen med en masse venner i Rom,
og vi tog på restaurant.
Jeg får et opkald.
Fyren i den anden ende siger: "Mabrukan er død."
Og jeg…
Jeg sidder der, dødstille.
Så rejste jeg mig og sagde:
"Skær hans testikler ud!"
"Tag noget hud! Sæt dem i køleskabet!"
"Jeg kommer tilbage i aften."
Og så glemte vi det i ti år.
COMOSØEN ITALIEN
Nogle siger, kloning kun er for de rige.
Det er uden tvivl dyrt.
Men jeg vil bruge mine sidste penge
på at klone min hund.
Csillo er en fransk bulldog.
De har en særlig geometri i ansigtet, mere som et menneske.
Csillo kommer af navnet Csillag.
Det betyder "stjerne" på ungarsk.
Han var stjernen i mit liv. Derfor kaldte jeg ham Csillo.
Det er et dybt forhold, fordi vi interagerer meget.
Han tog del i familien.
Han lagde mig for eksempel i seng.
Så når jeg så TV om aftenen,
og han mente, det var for sent, og at jeg skulle sove,
kom han hen til mig for at lægge mig i seng.
Derfor mener jeg, at han er som en storebror.
Han giver mig støtte og latter.
Latteren var det største, han gav mig, fordi
når jeg tog væk, græd han.
Hans humør ændrede sig.
Jo flere dage jeg var væk,
jo mere nervøs blev han, jo mere trist blev han.
Og da jeg så, at han havde en lymfeknude ved halsen,
forstod jeg, at det var alvorligt.
Man kunne se, at hans liv var i en slem forfatning.
Han led meget.
Jeg vidste, at kloning var muligt.
Og så tænkte jeg: "Ja, jeg vil klone Csillo."
Det ville være vidunderligt at se.
Jeg begyndte at researche,
hvor jeg kunne kontakte, hvem der gjorde det.
Der er nogle firmaer, der kan udføre nogle trin,
men ikke yderligere bearbejdning.
Og amerikanerne var ret afslappede.
De sagde: "Vi laver kloning. En ret god succesrate."
Men da jeg researchede dr. Hwang,
fandt jeg ud af, at han havde stor erfaring,
og at han var en pioner.
Lad os introducere den klonede kalv,
kendt som "superkalven".
Muh-lydene fra den klonede kalv var højlydte og stærke fra fødslen.
Efter otte års forskning
skabte professor Hwangs hold den klonede kalv
ved hjælp af cellekerneoverførselsteknikker
i sit laboratorium på Seoul Nationaluniversitet.
Når det er klar til brug på landbrug i Korea,
vil der være store besparelser på import på omkring 700 milliarder won,
hvilket skaber en værdi på omkring 1.500 milliarder won om året.
Dengang vidste offentligheden ikke, hvem han var.
Han var bare professor på Seoul Nationaluniversitet.
Siden kalve var dyre, var det en stor nyhed,
da det lykkedes Hwang Woo-suk at klone en ko.
Så de arrangerede et møde
mellem præsidenten og Hwang Woo-suk.
Som professor på SNU kunne han gøre det.
Men i virkeligheden
var det hverken muligt for en almindelig person
eller en almindelig forsker.
Han havde hundredvis af køer, som han klonede, og andre dyr.
Han ville klone en koreansk tiger.
Og den koreanske tiger er meget symbolsk.
Han beskrev den som en måde at få Nordkorea og Sydkorea
til at mødes, fordi det var deres fælles arv.
De havde denne truede dyreart, og han ville klone den.
Det blev besluttet, at det ville være en vidunderlig, videnskabelig begivenhed,
hvis sydkoreansk teknologi kunne klone den koreanske tiger,
som var en gave fra Nordkorea.
Hwang greb muligheden.
Kloningsprocessen af den koreanske tiger
-lyder teknisk kompliceret. -Ja.
Kan en tiger klones med succes?
Ja, jeg håber at have en klonet tiger inden år 2000.
Jaså.
Med kun den påstand
kunne han skaffe forskningsmidler og få offentlig opmærksomhed.
Dengang
var der ingen "koreansk tiger" i Sydkorea.
Vores plan om at avle dem havde fejlet, så at sige.
Men Pyongyang Zoo havde sendt koreanske tigre sydpå.
En han og en hun
gennem et udvekslingsprogram for dyr,
og de var stadig i live.
I starten
var svineægget det nemmeste at få fat i.
Det er nemt at bruge svineæg som surrogater.
Så vi prøvede at injicere
de koreanske tigerdonorceller ind i svineæggene.
Til næste skridt
brugte vi koæg.
Da vi havde bekræftet, at den oprindelige udvikling
var mulig ved at bruge grisen og koen,
gik vi videre til huskatte.
På det tidspunkt
brugte vi både tigeren og løven som rugemødre.
En af løverne fik brok.
Med andre ord helede såret ikke efter implantationen,
og så kom tarmene ud, hvilket endte med at dræbe dyret.
Og så stoppede vi eksperimentet.
Det er videnskab.
Nogle mener måske, det er uforsvarligt,
men i videnskab kan man ikke afvise en vej, bare fordi den er uforsvarlig.
Gennem processen
får vi videnskabelige data,
så intet går til spilde.
Forskere i Sydkorea har for første gang
klonet en hund.
Det er en afghansk mynde, og den er 101 dage gammel.
Dr. Hwangs succes med hundekloning
ses som højdepunktet af forskning i dyrekloning.
Snuppy er verdens første klonede hund.
Navnet blev skabt ved at kombinere
Seoul Nationaluniversitets initialer med ordet "puppy".
Forskere siger, at hvalpen er sund og normal.
Amerikanske forskere havde længe forsøgt
at klone hvalpen Missy,
men til sidst mislykkedes det.
Vi avlede hunde så meget,
at deres genomer var skrøbelige på nogle måder.
Det gjorde dem svære at klone.
Han var en dygtig forsker.
Så det overraskede ikke forskermiljøet, at han gjorde det.
Folk var overraskede, fordi de ikke vidste, hvem der ville komme først.
Det var et kapløb.
Jeg tror, at budskabet,
som denne succesfulde sag sendte til andre inden for kloning,
var stort.
Det, at det var lykkedes os at klone hunde, betød,
at hvis omstændighederne og muligheden var til stede,
ville det være muligt at klone næsten alle andre dyr.
Dr. Hwang havde mange penge.
Han havde mange smarte maskiner
og mikromanipulatorer, der bruges til at manipulere æg.
Han havde teknikere, som han sagde var specialtrænede med deres hænder.
"Spisepinde-trænede hænder."
Omkring 30 forskere på professor Hwangs hold arbejder
fra kl. 7.00 til 23.00 i gennemsnit.
"Spisepinde-teknikken" involverer at pierce et skrøbeligt æg
og udtrække kernen på et splitsekund.
Bioteknikere verden over beundrer denne teknik.
Folk fra andre lande har langsommere hænder.
Hvis vi lavede 100 på en time,
ville deres antal være meget lavere.
En dag
hørte jeg fra de Forenede Arabiske Emirater,
at der engang var en symbolsk kamel ved navn Mabrukan,
som for ti år siden
pludselig døde.
De spurgte mig,
om det var muligt at klone ham,
så jeg fortalte dem:
"Muligheden er under en procent."
En dag blev vi bedt om at komme ind i mødelokalet.
Så kom professor Hwang og hans hold ind.
Og hvis jeg skal være ærlig,
troede jeg virkelig, vi skulle klone ham? Nej.
Jeg troede, vi kunne hente individuel sæd,
lave en sædindsprøjtning og få et afkom.
I sidste ende,
elleve år efter hans død,
blev 11 kloner af Mabrukan født.
De lever nu her i de Forende Arabiske Emirater og bliver passet kærligt.
Når hjernefunktion og hjerteslag stopper,
betragtes det som
starten på døden,
men vi tror noget andet.
Vi tror ikke, en organisme er død,
før kropscellen
mister potentialet til at blive dyrket
som en cellelinje.
Siden denne proces er en del af vores profession,
betragter vi nu en enkelt celle som et liv.
Jeg må sige, at første gang
stod jeg bare der og holdt dyret.
Og jeg tænkte for mig selv: "Den her ting var død i ti år.
Jeg plejede at passe den, og nu er den tilbage."
Og jeg må sige, at jeg ikke kan forklare den følelse.
Føles det som et gudekompleks?
Ja, desværre.
I det øjeblik tænkte man pludselig:
"Gud, hvad har vi gjort? Er det ikke utroligt?"
Og så tænker man: "Gud, hvad har vi gjort?"
BUDAPEST UNGARN
Csillos sidste dag var faktisk i dette rum.
Han kom tilbage fra dyrlægen.
Han sov her i mine arme og vidste, at han skulle dø.
Derfor rystede han lidt. Han ville være hos os.
Og på det tidspunkt…
Han døde faktisk her.
Her døde han.
Ja.
Her havde han stadig håb.
Hans øjne ville stadig leve.
Men den sidste dag kunne han ikke leve mere.
Vi var chokerede. Csillo var død efter 12 år.
For du må vide, at chokket er…
Derfor var det så stærkt.
Han blev egentlig ikke ældre.
Han var altid legesyg, ung og fuld af kræfter.
Han var i god form. Han var i super form.
Selvom franske bulldogs kun lever i 12 år,
havde han ikke haft leukæmi, så ville han have levet i 20 år.
Og derfor var det meget chokerende, at det skete for ham.
Fra den ene dag til den anden endte alt dårligt.
Jeg prøvede at bruge sorgen over at miste ham
til glæden ved at genskabe ham.
På nogle måder er det den sorg, hvor vores kloning…
…virkelig begynder.
Jeg begyndte med at købe et kloningssæt.
Hvordan man tager prøverne, opbevarer prøverne…
Og vi tog prøverne fra øret.
Fra øret er fibroblasteret nemmere at få til at vokse bagefter.
Vi sendte det til England. Der er celleopbevaringsplads til dyr.
Fra England blev det sendt til Korea.
Fordi det var i overgangstiden, da han tog fra Korea til Abu Dhabi.
"Selvom vi ikke kan garantere succes,
så send vævet hurtigt."
Dr. Hwang var så sød.
Da han havde fået celler til at gro,
tog han billeder og sendte dem til mig.
To hold arbejdede på sagen.
Men når de kloner hunde, er det svært at gennemføre,
så de laver flere hunde.
Jeg klonede Csillo, fordi jeg ville have ham tilbage.
Ikke en søhund, ikke en hund, der spiller fodbold.
Jeg ville have Csillo tilbage.
Problemet med kloningsprocessen er, at der kan være mange fiaskoer.
Så de foretager flere forsøg,
så der kan komme fem, fire eller tre hunde.
Vi havde faktisk to klonede Csillo på det tidspunkt.
Den første klon af Csillo blev født i november,
og jeg tænkte: "Se, jeg har en klonet hund!
Det er fantastisk!"
Så ringede dr. Hwangs assistent til mig.
"Vi har fået endnu en Csillo."
Den første af de to brødre døde kort efter
på grund af misdannelsen.
Han sultede faktisk ihjel. Vi kunne intet gøre. Han var for ung.
Men nu skal I høre,
at Csillo nummer to er halvandet år nu,
og han er en glad hund.
Derfor ved jeg, at jeg gjorde alt rigtigt.
Kloningsteknologi
handler ikke om at kopiere noget 100 procent.
Det er en genetisk- og DNA-kopi af originalen,
ikke en kopi af fænotypen.
Der kan være små forskelle.
Det er, hvad vi siger til folk.
Vi vidste ikke, hvad vi skulle gøre med Csillos lig.
Vi vidste ikke, om vi skulle begrave ham eller…
Hvad gør vi med ham?
Nogle mennesker udstopper den eller noget.
Så vi lagde ham i køleskabet.
ÅBN IKKE
Vi vil finde et sted, hvor Csillo kan være.
Vi vil ikke lægge ham på en kirkegård her i Ungarn.
Vi vil være ved siden af ham.
Vi vil finde et sted, hvor han kan være glad,
og hvor vi altid er i kontakt med ham.
Det har vi fundet nu.
Et sted i en have, hvor vi kan gå hen,
og hvor vi kan værdsætte ham, og det vil være hans sted.
Jeg tror, vi har klonet,
groft sagt,
over 1.600 fra hundefamilien.
Vi har også klonet køer, grise, ulve,
prærieulve, katte og heste.
Da fåret Dolly blev klonet,
var der ingen regler eller love mod det.
Det er der stadig ikke, hvad angår dyr.
Men de fleste amerikanere mente, det var forkert at klone dyr.
Og det tog yderligere otte til ti måneder til et år,
før forskere og medierne sagde:
"I forstår ikke, hvad kloning virkelig er.
Her er, hvad det er." Og langsomt faldt tallene,
indtil man hørte amerikanere sige:
"Ting som kloningsfår er fint."
Når man begynder at klone primater og derefter også mennesker,
er det en helt anden slags samtale.
Nu er der en stor udvikling indenfor menneskelig kloning.
Sundhedskorrespondent Susan Dentzer begynder.
Andre forskere har tidligere klonet små antal menneskefostre,
der lever i kort tid.
Til gengæld
er sydkoreanerne, der bekendtgjorde deres arbejde i dag i magasinet Science,
tilsyneladende lykkedes på en skala,
der langt overgik tidligere forsøg på menneskekloning.
Det var banebrydende,
fordi det var første skridt mod en verden med regenerativ medicin,
hvor vi kan bruge disse celler
til alle mulige terapeutiske formål.
Forskerne begyndte med en gruppe på 16 kvinder,
som fik hormonbehandlinger til at producere
et stort antal reproduktive ægceller.
Så brugte forskerne innovative teknikker
til at fjerne kernen fra hver af ægcellerne.
Så tog forskerne kropsceller
fra de samme kvinder, der donerede ægcellerne.
Kropscellerne har to sæt kromosomer.
Det er hele den genetiske plan, der skal til for at skabe et menneske.
Forskerne fjernede derefter kropscellernes kernemateriale
og placerede det i ægcellerne.
Resultatet var 66 klonede æg,
faktisk menneskelige fostre,
med den præcise genetiske sammensætning som de oprindelige kvinder.
Der var enorm interesse
fra regenerativ medicins synspunkt.
For hvis man kan tage en celle og omdanne den til enhver af kroppens celler,
kan man så lave nye levere?
Kan vi dyrke nye organer?
Kan vi regenerere skadede nerveceller?
Så der var også en stor terapeutisk interesse.
Nogle fremtrædende forskere talte om det
som bildele, vi ville erstatte.
Stamceller fra fostre er byggeblokkene,
der udvikler sig til næsten alle kroppens celler og væv.
De sydkoreanske forskere udtrak disse primordiale celler fra fostrene
og tilintetgjorde fostrene undervejs.
Så dyrkede de hele kolonier af genetisk identiske stamceller.
Man må anerkende, at det primære amerikanske bidrag
til arbejdet i Seoul har været Coca-Cola.
Woo-suk lever af koffein og sukker.
Det her var den biologiske drøm.
Dr. Hwang blev en verdensberømt forsker.
Han blev hyldet som en videnskabelig superstjerne
i Sydkorea.
Der kommer en tid, hvor jeg kan dele detaljerne.
Det er omdømme.
Det er penge.
Det er din plads i videnskabens historie til evig tid,
så lærebøgerne 100 år fra nu vil nævne dit navn.
Det er forbløffende,
hvor geniale de videnskabelige fremskridt er,
og hvor vigtige de medicinske konsekvenser er.
Hans bedrift er fantastisk,
men det, folk er mest imponerede over, er ikke hans videnskabelige evner,
men hans evne til at skaffe disse æg.
Den vigtigste ressource var at få æg til at vokse i kloncellerne.
Det kræver æg at dyrke dem.
Og det er ikke nemt at få menneskeæg.
Under den månedlige menstruationscyklus frigiver en af æggestokkene et æg.
Efter ægløsning kommer ægget ind i æggelederen.
En kvinde har størst chance for at blive gravid, hvis hun har sex i dagene før,
under eller lige efter ægløsning.
Dr. Hwang påstod, at han brugte 242 æg.
Det betyder, at han måtte bede kvinder
om at tage medicin for at hyperstimulere deres æggestokke,
og så bruge en nål
til at suge fra deres æggestokke, et ad gangen, til forskning.
Jeg tror, en ting, der ofte skjules af det videnskabelige sprog, er
den kropslige byrde på kvinder, der er involveret i
det biologiske arbejde med at producere æg,
og den slags biomedicinske virkelighed, hvor kvinder går igennem
cyklusser med hyperstimulering og høst.
Der var forskellige regler i forskellige lande om,
hvordan man får adgang til æggestokke.
Men i alle tilfælde er der kun en måde at gøre det på,
og det er at få en kvindes samtykke.
Han påstod, at han havde 16 kvinder, som gav 242 æg.
Og han påstod, at de alle var frivillige,
der havde gjort det af egen fri vilje,
fordi de troede på hans forskning.
Vi tænkte: "Det er fantastisk, at han gjorde det."
Så da jeg var på hans kontor, spurgte jeg ham:
"Hvor har du æggene fra? Hvor kom de fra?"
Jeg vil gerne udtrykke
min dybeste taknemmelighed til de mange værdige kvinder,
som var villige til at levere deres æg til dette studie.
Jeg arbejdede for Nature,
som er et meget kendt internationalt videnskabsmagasin,
og jeg var asienkorrespondenten.
Og jeg prøvede at finde ud af mere om
biomedicinsk forskning i Korea, stamcelleforskning i Korea,
og jeg troede ikke, jeg ville opdage noget.
Jeg troede ikke, han havde gjort noget beviseligt forkert.
Jeg fik bare nogle underlige fornemmelser fra ham.
Han gav mig svar, der ikke var komplette,
og han så utilpas ud, når jeg stillede spørgsmålene.
Så jeg besluttede at ringe til alle, der bidrog til afhandlingen.
Der var 15 medforfattere, og den første forfatter
er som regel den, der laver alt arbejdet.
Den sidste forfatter var professoren, der havde designet eksperimentet,
og jeg begyndte at ringe til dem i håb om, at jeg kunne finde
én person, der kunne sige:
"Ja, jeg var ansvarlig for processen. Det var sådan, vi gjorde."
Flere af dem sagde: "Tal med dr. Hwang.
Jeg vil ikke tale med dig."
Men endelig havde jeg en kvinde i telefonen,
og hun sagde:
"Jeg kan ikke fortælle dig om ægdonationsprocessen generelt.
Jeg kan kun fortælle dig om mit eget indgreb."
Det tog mig et øjeblik.
"Donerede du dine æg til eksperimentet?"
Hun sagde: "Ja, jeg donerede mine æg."
Så slog det mig, at det her var noget stort.
Jeg spurgte hende om alle indgrebene,
hun gik igennem, hvor hun gjorde det, hvorfor hun gjorde det.
Hun sagde, hun allerede havde fået børn,
hun var ikke bekymret, selvom det gjorde, at hun ikke kunne få børn.
Hun sagde: "Der er så mange med rygmarvsskader i Korea.
Jeg vil hjælpe dem, så godt jeg kan."
Hun sagde, at dr. Hwang ville redde folk,
og hun ville være en del af det.
På det tidspunkt…
…havde vi mange kvindelige forskere i laboratoriet.
Alle de kvindelige forskere
blev kaldt ind på Hwangs kontor.
Han viste dem papirerne, forklarede indholdet
og bad dem skrive under.
De fleste kvindelige forskere underskrev papirerne,
og Hwang indsamlede dem.
Jeg tror, det er sandsynligt, at hvis du var en yngre kvindelig forsker,
der arbejdede i et laboratorium dengang, og du troede, at ved at give dine æg
kunne du få et gennembrud,
så ville du gøre det.
Du behøvede måske ikke engang blive spurgt.
Men var det virkelig frivilligt? Havde de noget valg?
Jeg tror, i dette tilfælde,
kom den respekterede seniorforsker ind i laboratoriet og sagde:
"Vi skal bruge nogle æg. Hvor i alverden kan vi få dem fra?"
Er det en form for tvang?
Artiklen, jeg skrev, handlede dybest set om,
at der var etiske problemer med forskningen,
som dr. Hwang ikke ville anerkende.
Og artiklens titel var:
"Koreanske klonere plaget af etiske problemer,"
og det fortalte jeg dr. Hwang.
Og han sagde: "Hvis du gør det, får du store problemer."
Finansieringen til professor Hwangs hold
fra regeringen og private organisationer
er over 100 milliarder won.
Det beviser virkelig din magt.
Magt? Hvilken magt?
Det betyder bare, at vores ansvar er blevet så meget større.
Jeg troede, at artiklen ville føre til yderligere efterforskning,
at de ville finde ud af, at det, jeg skrev, var sandt,
og at der ville være mere refleksion om det,
og sikkert en hovedpine til dr. Hwang, men
jeg blev overrasket over, at der kun var negative reaktioner på min artikel,
på min artikels integritet.
Og blandt forskermiljøet blev der ikke sagt meget.
Og dette er stjernen
i fosterstamcelleforskning, i kloningsforskning.
Han er manden i centrum af det hele,
og hvis han har alvorlige bioetiske problemer i sin forskning,
så bør vi tale om det.
Men ingen ville tale om det.
Og dr. Hwangs anden afhandling om menneskekloning
udkom i maj 2005, så lidt over et år efter den første.
Denne rapport bringer videnskaben et stort skridt fremad mod dagen,
hvor nogle af menneskehedens værste sygdomme og skader
effektivt kan behandles ved hjælp af terapeutiske stamceller.
Den afhandling i 2005 var et skridt mod muligheden
for at kunne bruge en patients egne celler
til at skabe behandlinger for patienten.
Det arbejde, du udfører i Korea, finder ikke sted andre steder i verden.
Terapeutisk kloning giver håb om at forstå behandling og helbredelse
for millioner af mennesker i hele verden.
Forskere siger, det er den største opdagelse i vores liv.
Dr. Hwang påstod, at han tog et befrugtet æg,
som har delt sig i et vist antal celler.
Hver af disse celler er det, vi kalder pluripotente stamceller,
hvilket betyder, at hver eneste af disse celler
kan blive til en nyre-, lunge- eller hudcelle.
Målet var at tage dette klonede, befrugtede æg
og være i stand til at klone det til mange,
så man kunne få stamceller,
som alle ville være identiske med originalen,
som, i en livmoder, ville udvikles til et helt menneske.
Det var det, han gjorde.
Han skabte stamceller, som blev klonet fra det oprindelige menneske.
Stamcelleforskningen ville revolutionere lægevidenskaben.
Det ville ændre alt.
Så for alle lande
ville det at opnå den slags videnskabeligt gennembrud
have været noget at stræbe efter.
SEOUL BYDER VELKOMMEN TIL VERDEN 2002 VM - KOREA OG JAPAN
På det tidspunkt gik Korea fra at være et udviklingsland
til et iland.
Den slags ønsker var naturligvis meget stærke.
"Vi følger ikke længere andre."
"I stedet bør vi være dem, der skaber noget nyt."
"Vi er blandt verdens bedste."
"Det er på tide, at vi har den bedste teknologi,
den bedste videnskab og så videre."
Der var et stort ønske efter disse ting dengang.
Verdens Stamcellecenter, som vil gøre Korea til et mekka
for biologiforskning i hele verden, åbner i dag.
Vi har nu håb om, at menneskers lidelser
en dag kan blive mildnet af gennembruddene
muliggjort af patientspecifikke fosterstamceller.
Før i tiden var jeg ikke til stor hjælp.
PRÆSIDENT ROH MOO-HYUN
Men nu hjælper jeg lidt til.
Fra nu af vil jeg sørge for at give støtte.
Verden var opdelt i to lejre på dette tidspunkt.
Der var en gruppe, der støttede forskning i fosterstamceller,
og en gruppe, der sagde, at fostre er mennesker,
og de ikke bør rives i stykker, så deres celler kan bruges
til forskning med fosterstamceller.
I aften beder jeg jer om at vedtage love,
der forhindrer de værste overgreb i medicinsk forskning.
Menneskelig kloning i alle former,
at skabe eller implantere fostre til eksperimenter,
at skabe hybrider af mennesker og dyr
og købe, sælge eller patentere menneskelige fostre.
Allerede i næste måned
vil centeret indlægge patienter med uhelbredelige sygdomme.
Jeg drømmer om at kunne rejse mig og smide kørestolen væk,
måske købe et gangstativ eller en skinne…
Dengang var konceptet om stamceller stadig i et tidligt stadie
og var ikke så kendt af offentligheden.
Så dengang
blev det introduceret som noget, der kunne gøre alt,
der kunne kurere alle sygdomme.
Sådan blev det introduceret.
Så næsten alle patienter, næsten alle mennesker med handicap,
begyndte at drømme og blev afhængige af det.
Halleluja, mine elskede Jesu disciple.
Har I haft det godt?
"Hvem er jeg?"
"Hvor kommer jeg fra?"
Alle mennesker søger svar på disse spørgsmål.
Og gennem det 19. og 20. århundrede
fandt mennesker svar i videnskaben.
Derfor
har mennesket erstattet Gud med videnskaben.
Er det virkelig sandt?
Mit barn
var involveret i en bilulykke i 2002.
Han vågnede efter 24 dage.
Han havde ligget i koma.
Efter det…
…blev hans krop lammet fra brystet og ned.
Dengang bad dr. Hwang Gil Hospital om hjælp.
Han ledte efter en patient,
der ville deltage i hans stamcelleforskning.
Lægen, der tog sig af Hyeon, min søn,
spurgte, om vi var interesserede
i at deltage i dette.
Derefter besøgte vi dr. Hwangs laboratorium
efter hans invitation.
Jeg indså, hvor utroligt det var,
og begyndte at få håb.
Kang Won-rae var medlem af en tomandsdansegruppe.
Han var kendt for sine danseevner,
og før i tiden
opbyggede han sin karriere som baggrundsdanser for en berømt sanger.
Selv gruppens navn var Clon.
Jeg vil hjælpe hr. Kang Won-rae med at rejse sig,
så han igen kan vise os
de fantastiske danseevner, han viste før i tiden.
De lavede hele det show.
Han sagde til en mand i kørestol, at han ville få ham til at gå igen.
Det sagde Jesus Kristus.
Så han sagde til en præstesøn, at han ville få ham til at gå igen.
Hvem tror han, han er, Jesus Kristus? Hvad sker der?
I kender nok Christopher Reeve,
den amerikanske skuespiller, der spillede Superman.
Han sagde, han var opmærksom på det arbejde, Hwang udførte.
Terapeutisk kloning, også kendt som somatisk cellekerneoverførsel,
giver håb.
De udgav et frimærke som mindesmærke.
En person i kørestol rejser sig op
og begynder at gå i en kontinuerlig bevægelse langs frimærket.
Hold da op.
Det er vildt.
Hvordan kan en forsker sige: "Jeg får dig til at gå"?
Det kan forskere ikke sige.
Dengang var den mest berømte person i landet Park Ji-sung.
Hvem ville det være i dag?
Kulturelt set ville det være BTS.
Eller Son Heung-min.
Disse menneskers kombinerede berømmelse var den magt, professor Hwang havde.
Professor Hwang Woo-suk fra Seoul Nationaluniversitet
vandt den første Årets Forsker-pris.
Videnskabsministeriet valgte enstemmigt Hwang som vinder
på Palace Hotel i Seoul i morges.
Hvert år de næste fem år
vil Hwang modtage tre milliarder won i forskningsfinansiering.
Hwang fik en masse videnskabelig, medicinsk og offentlig interesse,
men på samme tid kommer disse celler fra menneskelige fostre,
og det er naturligvis kontroversielt for nogle,
fordi de anser menneskefostre som hellige, som fortjener beskyttelse.
De er starten på menneskets liv.
Der var meget debat om det dengang.
PD NOTE
Nogle personer har kontaktet PD Note med tunge hjerter.
De har bedt om anonymitet for at dele deres historier.
Jeg rapporterede om Hwang i PD Note omkring 2005.
Det er et undersøgende journalistprogram, der er velkendt i Korea
og nummer et i kategorien.
Dette var min første tanke, da jeg fik tippet.
Da det handlede om dr. Hwang, en universitetsprofessor,
troede jeg, det ville handle om
sexchikane af en slags.
Informanten fortalte os:
"Jeg føler, jeg sidder på ryggen af en tiger, jeg ikke kan komme af."
Til sidst besluttede de sig for at tippe os.
"Jeg var på dr. Hwangs forskningshold,
og jeg har vigtig information til jer.
Jeg vil gerne mødes og tale om det."
Som producer og som en, der laver dokumentarer,
synes jeg, det er en journalists job
at afsløre sandheden, uanset hvor ubehagelig den er.
Så jeg tænkte, jeg ville lytte til informanten
og finde ud af, hvad det personlige problem var,
og om det var alvorligt nok.
Men personen, der dukkede op,
var Han Hak-soo, som jeg ikke havde hørt om før.
Fordi jeg havde paraderne oppe,
overvejede jeg straks, om jeg kunne stole på ham eller ej.
Da jeg ankom, tog hr. Ryu Young-joon
mig med ind i et stille lokale, og før han sagde noget,
var det her det første spørgsmål, han stillede mig:
"Producer Han, hvad kommer først, sandheden eller nationens interesse?"
Producer Han Hak-soo svarede
uden at tøve et øjeblik:
"Sandheden i sig selv er nationens interesse."
Da vidste jeg, jeg kunne stole på ham.
Der var ulovlige transaktioner med hensyn til æggene
og med alle de ulovligt udvekslede æg.
Da vi lavede det eksperimentelle design til vores afhandling,
vidste hverken dr. Hwang eller jeg, hvordan vi skulle skaffe æg.
Jeg kontaktede laboratorierne,
der brugte flest æg til eksperimenter i landet,
og jeg besøgte dem selv for at vurdere situationen.
Jeg spurgte, om de kunne give os æg til vores eksperiment,
men de nægtede alle.
De sagde, at de ikke havde flere,
og at de ikke kunne hjælpe os, fordi det, vi prøvede på, var uetisk.
Det var det, de endegyldigt sagde.
Dr. Hwang blev meget fornærmet.
Fra da af begyndte han at møde dem personligt
og fandt dem, der ville hjælpe.
Han konkluderede, at det måtte være MizMedi,
et fødselshospital med speciale i fertilitetsbehandling.
Professor Hwang Woo-suk har understreget,
at han kun har brugt æg doneret af retskafne kvinder,
når det etiske problem om æg, der blev brugt i studiet, blev nævnt.
Til de udenlandske medier har jeg allerede udtrykt
min dybeste taknemmelighed til disse kvinder.
Jeg kender dem ikke personligt,
men de har frivilligt doneret deres dyrebare æg
til dette eksperiment.
Men vores efterforskning viste, at professor Hwangs påstand ikke var sand.
I de sidste par måneder
har vi fundet beviser på, at mere end 600 æg
er blevet skaffet gennem handel.
Kvinden, der handlede med en æggehandler, hun fandt på internettet,
lod ikke til at vide,
at hendes æg var blevet brugt i professor Hwangs forskning.
En kvinde, der leverede æg to gange til professor Hwangs forskning,
indrømmede også, at hun solgte sine æg gennem handlere.
SENESTE AFTALER FØDEKLINIK
De rekrutterede disse unge kvinder
til at sælge deres æg for tre millioner won
eller 2,5 millioner won.
Er der etiske problemer med æggene, der blev brugt i eksperimentet?
Tja…
Måske blev æggene købt?
Den slags sager har vi slet ikke.
Tak, professor Hwang.
-Hav en god dag. -Tak.
Antallet af æg, de ulovligt skaffede ved at rekruttere disse kvinder,
overgår vores vildeste fantasi.
Mit første indslag om de etiske spørgsmål
angående de æg, dr. Hwang brugte,
vendte landet på hovedet.
Red professor Hwang Woo-suk.
Efter programmet blev vist,
omringede Hwangs støtter MBC-bygningen dag og nat.
Om natten holdt de parader med levende lys.
"Forbyd PD Note at blive sendt."
"Stop PD Note fra at rapportere om dr. Hwang Woo-suk."
Folk med handicap og endda berømtheder kom til demonstrationen
sammen med almindelige civile, der støttede Hwang Woo-suk.
FOLK, DER STØTTER HWANG WOO-SUK, 11. JANUAR, GWANGHWAMUN, SEOUL
Dengang tog vi til Seoul hver uge.
Min datter var kun seks år.
Vi tog dertil, og hun havde det fint om dagen.
Men hun blev søvnig om aftenen og begyndte at hyle.
Så skulle vi tilbage til bilen, ikke?
Jeg bar hende på ryggen.
Så ville politiet eskortere mig hele vejen hen til bilen.
De spurgte, hvor jeg var fra,
så jeg sagde, jeg var fra Cheongju.
I al hemmelighed sagde de: "I gør det fantastisk."
Det sagde betjentene.
Borgerne ser på!
-Borgerne ser på! -Borgerne ser på!
Lad ham fortsætte sin forskning!
-Lad ham fortsætte sin forskning! -Lad ham fortsætte sin forskning!
Kære medborgere.
Den forskning, vi i øjeblikket udfører,
er verdens første ved hvert skridt.
For at gengælde jeres varme støtte indtil videre
og af hensyn til patienter med uhelbredelige sygdomme,
vil jeg fortsætte ad denne sti udelukkende som forsker og intet andet.
Dr. Hwang forstod den nationale stemning dengang
og patriotismen ved det hele.
Derfor, to dage efter udsendelsen om æg blev vist,
inviterede han en hel sværm af journalister
og holdt en live pressekonference.
Ærligt talt føler jeg, at hvis jeg var en kvinde,
ville jeg have udtrukket mine egne æg
for at udføre mine eksperimenter.
Sagen viser, hvordan det koreanske samfund hastigt prioriterer resultater,
skubber alt andet ud i periferien,
og hvordan folk kan blive revet med af denne dogmatiske og fascistiske tro på,
at sandheden kan ignoreres for landets skyld.
"Hvorfor underminerer I en lovende forsker?"
"I bør holde mund for landets skyld."
"De udvikler teknologi, så landet kan udvikle sig."
"I stedet for at hjælpe landet, brokker I jer altid."
Vores stolthed, vores helt
Vores bioteknologi forbløffede verden
Dr. Hwang, vær stærk
Dr. Hwang, vi elsker dig
DR. HWANG ER KOREAS HÅB OG FREMTID
Jeg var chokeret over, at kvinderne frivilligt tilbød at donere deres æg.
Det var første gang, jeg følte, at vores samfund var gået fra forstanden.
Fordi det går normalt sådan her.
Man skal bruge mange æg til eksperimenter,
og de æg udtrækkes fra unge kvinder.
Jeg har hørt, at det er en ulidelig proces at udtrække æg.
Det var der, det slog mig, at vi var som Tyskland i 1930'erne.
Antallet af frivillige ægdonorer til dr. Hwangs forskning
er nu oppe på 1.000.
De sagde, at hvis der var så mange problemer med æggene,
så ville de melde sig frivilligt
til at donere deres æg.
Så hans støtter afholdt æggedonationer landet over.
Kvinder fra alle samfundslag og familier til mennesker
med uhelbredelige sygdomme og handicap mødtes
for at skabe en fond for donationen af æg,
der skal bruges til forskning.
Hvis kvinder forstår formålet og brugen
af ægdonation til forskning og behandling,
vil de deltage med deres egen vilje og dømmekraft.
Vi er jo alle mennesker.
Vi føler os forpligtet til at hjælpe dem, der er mindre heldige,
og vi mener, det er den bedste vej.
Det var ikke nemt.
Det var det ikke, men…
Det var forskning.
Forskning, der ikke kunne udføres uden æg.
Så jeg tilbød med glæde mine…
Jeg så det som livets frø.
Jeg ville med glæde donere det.
Det var ikke for individet Hwang Woo-suk,
men for menneskeheden og et højere formål.
-Det var min hensigt dengang. -Doktor!
Kom til Daegu!
-Pas på dig selv, dr. Hwang! -Hav det godt!
Vær stærk! Vi støtter dig!
Journalisterne og Hwangs støtter camperede allerede uden for mit hjem.
Det havde været en katastrofe, hvis jeg var taget derhen.
Jeg ville være blevet banket ihjel.
Jeg modtog utallige trusler.
Trusler i stil med: "Jeg slår dig ihjel."
Der var alle mulige slags.
Jeg boede på 13. etage i en bygning med 15 etager.
Og journalister fra et TV-selskab rappellede fra taget,
og de kom ind i min lejlighed gennem vinduet.
De filmede min lejlighed, og det kom i nyhederne.
En almindelig kritik, jeg modtog, var:
"Hvordan kunne du forråde din far?"
I Sydkorea betyder det at forrette en vielse,
at man er der for parret resten af deres liv.
Han bad mig være deres præst, og jeg sagde med glæde ja.
Da hans første barn blev født,
bad han mig være gudfar.
Så jeg besøgte hospitalet og blev gudfar
til det nyfødte barn.
Senere fandt jeg ud af, at i al den tid
havde han udvekslet e-mails med producer Han Hak-soo fra MBC.
Det er ikke rigtigt at sige, at jeg forrådte min mentor,
som ikke engang er familie, fordi jeg ikke var medskyldig i hans løgne.
Det er ikke min definition af forræderi.
Ordet "forræderi…"
For forskere gælder det kun,
når vi forråder sandheden.
Jeg tror, der er en opfattelse af forskere som rene sandhedssøgere.
Og for mange forskere er det sandt.
Det passer. Derfor arbejder de med det.
Det er kloge mennesker.
De kunne nok have tjent mere på noget andet.
Men mange af dem er nysgerrige og interesserede,
og de vil bare følge den nysgerrighed.
Men der er også ens karriere at tænke på,
og forskere skal som alle andre levere resultater.
Alle forskere er under pres.
Der er meget håb og hype omkring mange områder af videnskaben,
og ikke alle forskere i Hwangs position
ville have gjort, hvad han gjorde.
Ifølge artiklen, som blev udgivet i Science i maj måned,
har professor Hwangs hold med succes dyrket
11 stamceller i alt.
Men der hersker tvivl
på forskningsholdet om, hvorvidt cellerne blev skadet
eller måske ikke engang var stamceller til at starte med.
En forsker kaldet Anonymous…
Han er ikke forsker mere. Han er kartoffelbonde nu.
Han elsker videnskab.
På det tidspunkt læste han dr. Hwangs afhandling.
Da han læste den igen, vidste han straks, at billederne
af det, der skulle være stamceller, var blevet manipuleret.
De nye cellelinjer,
som professor Hwangs hold hævder at have etableret,
skal gennemgå en DNA-analyse for at bekræfte,
om de er patientspecifikke, klonede, somatiske stamceller.
Den afhandling havde implikationer
for forskningen i alle avancerede lande på Jorden,
for karrierer for hundredtusindvis af forskere,
kandidatstuderende og postdocs,
som alle ville have brugt den afhandling
som grundlag for deres eget arbejde, og så have fejlet.
23 PRØVER ANALYSERET AF TRE FORSKNINGSINSTITUTTER
Seoul Nationaluniversitet,
som i øjeblikket revurderer professor Hwangs stamcelleforskning,
kommer snart med en midlertidig meddelelse
på fjerde sal af SNU's hovedkvarter.
Jeg var leder af det menneskelige forskningsteam dengang,
så jeg havde rådataene med mig.
Jeg havde også personligt skrevet det første udkast til Science-artiklen
og givet ham det.
Han ændrede rådata-tallene lige foran mig, som han fandt passende,
som om han udøvede sin autoritet.
Han ændrede tallene uden videre.
Han sænkede fiaskoraten og hævede succesraten.
Han stregede procenterne ud med sin røde pen
og skrev de tal ned, han ville have,
og bad mig om at skrive afhandlingen om.
I den videnskabelige afhandling fra 2005 stod der,
at 11 patientspecifikke stamcellelinjer
blev skabt af somatisk cellekloning.
Men sandheden er, at dataene fra disse 11 stamceller
blev fabrikeret fra kun to stamceller.
For det første har vi nyheder, der både er chokerende og ødelæggende.
Der var et vidneudsagn om,
at ud af professor Hwangs 11 fosterstamceller,
er mindst ni falske.
-Hvad er dine planer nu? -Giv os en kommentar.
-Nogen kommentarer? -Giv os en kommentar.
Min advokat gør det.
Bare et ord, tak.
Vi håbede, det ikke var tilfældet,
men de første resultater fra SNU's interne undersøgelsesudvalg
har efterladt en følelse af fortvivlelse over hele landet.
Jeg troede, at uanset hvad der skete, ville dr. Hwangs stamcelleforskning
give definitive resultater,
selvom jeg ikke var sikker på, hvad der gik galt i processen.
Men hvis han aldrig havde arbejdet på at skabe min søns stamceller
til at begynde med,
hvis han aldrig havde udført forskningen,
ville han være et forfærdeligt menneske.
Videnskab er baseret på et tillidssystem.
Og når det tillidssystem bryder sammen,
skal det straffes hårdt,
for hvis det ikke sker, kollapser hele videnskaben.
Undergangens øjeblik for en af den moderne videnskabs kæmper.
For hans stab var det en sorgens dag.
Ifølge loven om grov straf for særlige økonomiske forbrydelser
har vi sigtet dr. Hwang Woo-suk uden varetægtsfængsling
for bedrageri, underslæb og overtrædelse af Bioetik- og Sikkerhedsloven.
Seouls centrale anklagemyndighed
er fyldt med jammer.
Politiet har mobiliseret tre enheder til at blokere adgangen til bygningen
hvis dr. Hwangs støtter, som er utilfredse med udmeldingen,
udviser ekstrem opførsel.
Kort efter blev PD Note endelig sendt.
Jeg så det sammen med min søn og min kone.
Efter programmet
vendte min søn sig mod venstre for at se på mig
og spurgte:
"Far, betyder det, at jeg ikke kan gå igen?"
"Gud vil helt sikkert
hjælpe dig
med at opnå det."
"Det er sådan, at vi tror på Gud, ikke mennesker."
"Så der er ingen grund til fortvivlelse på grund af det her."
Så sagde min søn:
"Far…
…jeg har det på samme måde."
Og så græd han.
Ikke længe efter PD Note-hændelsen
om dr. Hwang,
mistede min søn…
…bevidstheden.
De løj, og de skal i fængsel.
Men det sker selvfølgelig ikke.
Videnskabelig svindel er ikke en forbrydelse.
Man kan ikke sætte nogen i fængsel for det.
Man kan fortsætte sin karriere.
Dr. Hwang kom i problemer for underslæbet af bevillingerne, han fik.
Men for videnskabeligt svindel?
Det kan man ikke sætte nogen i fængsel for.
Jeg beder om tilgivelse.
Jeg skammer mig så meget, at det er svært at undskylde.
I betragtning af den mængde kærlighed, støtte og forventninger, I viste mig,
har jeg ingen ret til at være her.
Jeg indrømmer alt, og jeg vil igen gerne sige undskyld.
Denne affære var en god lektie
og blev en milepæl,
ikke kun for mig,
men også for forskermiljøet
i Korea og resten af verden.
Det ville være kujonagtigt af mig at bruge pres som undskyldning for mine handlinger.
Hvem pressede mig så meget, at jeg endte med
at gøre sådan noget?
Det er en kujonagtig undskyldning.
Det her skete på grund af min overdrevne grådighed.
Det er ingen andres skyld.
Men i det store hele,
hvis jeg blev genfødt og fik en chance for
at vælge mit livs vej igen,
så ville jeg vælge den samme vej.
Jeg mener, der er strukturelle problemer
i den måde, videnskaben er opbygget på.
Og jeg tror, at vi ofte,
i forklædning af at lave den bedste videnskab,
tilskynder dårlig opførsel.
Jeg mener, det er meget vigtigt, at forskere tænker på etik,
og jeg har brugt min karriere på
at undervise forskere i at tænke på etik.
Os alle sammen,
uanset om vi er forskere, blikkenslagere eller baseballspillere,
må tage ansvar for etikken i vores arbejde
og konsekvenserne af vores arbejde for andre.
SIBIRIEN RUSLAND
Tak for invitationen.
Du har gjort meget for udviklingen
af palæontologi, især molekylært.
Vi sætter stor pris på alt det, du har gjort for os
og for hele Ruslands molekylære videnskab.
Det var en ekspedition i sommeren 2012
i Kazachye-regionen, som ligger i det nordøstlige Sibirien.
På det tidspunkt var jeg mere vanæret,
end jeg nogensinde havde været i min videnskabelige karriere.
Efter hårdt arbejde blev jeg anbefalet til denne ekspedition.
Hvis jeg ikke kunne skabe resultater på denne ekspedition,
ville jeg ikke få chancen igen.
Væggene er dækket af iskrystaller.
Her fandt vi den unge mammuts albueben.
Grotten opstod ikke naturligt.
Mammutjægerne ville sprøjte vand ved højt tryk
og danne hulen lidt efter lidt.
Jægerne gik kun op i at få mammuttens elfenben.
Men vi gik ind, fordi vi ville have prøverne, ikke elfenbenet.
Vi fik at vide, at grotten muligvis kunne kollapse.
Okay.
-Her er den. -Vi er nødt til at gå.
-Vi må komme afsted. -Hvorfor?
-Fordi… -Hvorfor skal vi trække os tilbage?
-Hvorfor? -Vi må trække os tilbage, fordi…
Indgangen kollapser lige nu.
-Virkelig? -Ja.
-Okay. -Skal vi…
Okay, lad os komme ud.
Kom så. Okay.
Min prøve.
Hvis hulen kollapsede, ville alle indenfor dø.
Vi ville ikke kunne reddes. Alle ville dø.
På det tidspunkt
var jeg klar til at give mit liv.
Det var jeg fast besluttet på.
Jeg havde levet længe nok,
og jeg tog derhen
for at opfylde et videnskabeligt mål.
Så hvis mit liv blev afbrudt der,
ville det stadig være meningsfuldt.
Dette lille rum har nok præcisionsudstyr
til at tage de første skridt mod skabelsen af en enorm mammutklon.
Til at føre tilsyn med processen var der en professor
fra Sooam, den koreanske biomedicinske teknologiske fond, Hwang Woo-suk.
Blandt de prøver, vi tog,
fandt vi muskelprøver med spor af blod.
Det var øjeblikket, hvor vi tænkte:
"Måske kan vi endelig realisere vores drøm."
Og disse er, hvad vi fangede fra det øjeblik.
Derfra, så længe vi kan finde en enkelt levende celle, er det det.
I al fortrolighed har vi allerede de levende celler.
Hvis mammut-projektet lykkes,
hvis den russiske regering er enig,
vil jeg placere
et par mammutter
i DMZ'en for at skabe et "mammutbælte" mellem Sydkorea og Nordkorea.
Det ville være begyndelsen på genforeningen af de to lande.
Begyndelsen på det hele.
At bruge kloning til at bevare arter
eller til at anti-udrydde, som de kalder det.
Der er mange problemer med det. Et er, at det er meget ressourceintensivt.
Et andet er, at hvis man kloner,
vil der være indavl per definition.
Man vil have genetisk identiske dyr,
hvilket ikke hjælper med artens langsigtede bæredygtighed.
Et væsen bragt tilbage gennem kloning er ikke, hvad det væsen egentlig er.
Det væsen eksisterede i et økosystem og i en tid,
der gav alle mulige familiære,
territoriale og sameksistentielle
kontekster i deres liv.
Og nu bringer man det tilbage uden for den kontekst.
Hvad er en Tyrannosaurus Rex uden for juratiden?
Det er bare en repræsentation,
en forestilling af en Tyrannosaurus Rex.
COMOSØEN ITALIEN
Sådan. Csillo, kom!
Lad os lægge
din første krop i jorden.
At klone min hund er det bedste, jeg har gjort i mit liv.
Folk skriver:
"Du spiller Gud" eller "Det er ikke den samme hund."
De er alle negative.
Alle stiller det samme spørgsmål.
"Den er genetisk den samme,
men karakteren må være anderledes."
Og jeg svarer altid, at det er den samme hund.
For ved at klone en hund
og placere den i det samme miljø, den samme familie,
med de samme børn,
så vil han opføre sig præcis som den første.
Jeg ser ikke på det, som om jeg klonede ham. Han er Csillo. Han kom tilbage.
Han overlevede faktisk døden.
Kloningsprocessen er meget kraftfuld og kan hjælpe mange mennesker.
Kloning er i virkeligheden bare reinkarnation.
Det reproducerer den krop, der er væk.
Ja, jeg synes, det er meget nyttigt at gøre.
Her ligger din første krop.
Og…
…du overtager hans rolle.
Det er underligt for mig, for Csillo er stor nu.
Jeg føler, han erstatter ham helt,
så for mig er det som at sige:
"Du overtager hans rolle nu."
Og vi fandt endelig et sted, hvor han kan hvile i fred.
For første gang nogensinde har kinesiske forskere klonet to raske aber
ved at bruge samme teknik, som skabte fåret Dolly for 20 år siden.
Barrieren ved at klone primater er nu overvundet.
I princippet kan alle primater, inklusive mennesker, klones.
Lad os se det i øjnene. Teknologi er kontroversielt hele tiden.
Jeg er sikker på, at bilen var kontroversiel.
De var vrede over, at hestene blev bange.
Alt, hvad vi gør, er kontroversielt på et tidspunkt.
Jeg mistede to døtre, da de var meget unge.
Og den første, Anya…
Jeg vil aldrig glemme, hvordan det påvirkede mig.
Det påvirker mig stadig i dag.
Jeg holdt hende i mine arme, da de koblede hende fra.
Hvis nogen sagde til mig:
"Vi kan klone hende og få hende tilbage."
Hun havde ikke haft mulighed for at udvikle en personlighed.
Hun ville være identisk, genetisk den samme.
Hun ville være min datter.
Ville jeg sige ja?
Og…
…det må jeg sige, jeg ville.
Der er intet værre end små kister.
Er der en rolle for at klone mennesker?
Jeg vil måske argumentere, i meget få tilfælde.
Hvis nogen sagde til mig:
"Vil du klones?" Jeg skal kremeres.
Ingen skal bringe mig tilbage ud af det blå.
Ingen leger med mit DNA.
Videnskaben løber ofte langt foran etikken.
Og etikken prøver at indhente det tabte,
fordi forskere udfører eksperimenter,
og nogle gange finder de på noget,
hvor vi må sige: "Vent lidt.
Vi skal tale om det her."
Desværre er det ofte kun etikerne, der siger det.
Ingen lytter til os.
Men nogle gange bliver samtalen meget alvorlig.
Nogle gange får vi folk til at lytte og sige:
"Det her er ved at løbe løbsk,
og vi skal være opmærksomme på det."
SEOUL SYDKOREA
Korea er mit fødeland.
Jeg føler mig godt tilpas, hver gang jeg kommer hjem fra udlandet,
selvom det kun er en eller to gange om året.
Pastor.
-Du godeste. -Velkommen.
Hvordan går det?
Du godeste.
Pastor.
Du er ikke blevet en dag ældre.
Det er du heller ikke, pastor.
Lad os gå ind.
Du ser yngre ud.
Pastor, jeg har ventet på at se dig.
Hyeon er en, jeg aldrig glemmer.
De ædle løfter, jeg gav ham.
Jeg håber,
at du fortsætter med at beholde dit løfte til Hyeon
i dit hjerte, som du har gjort indtil nu.
Der er så mange andre Hyeoner derude, ikke?
-Ja, det er der. -Der er så mange af dem.
Ja.
Jeg tror,
de har givet dig en mission om at hjælpe dem.
Blandt dem, der kritiserer kloningsteknologi…
…insisterer nogle på, at kloning er imod Guds ordre eller myndighed til at skabe,
og at det er et forsøg
på at lege Gud.
Men,
hvordan kan nogen vove at påstå,
at dette er Guds rige?
Tekster af: Peter W. Pedersen