Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‏ה…
‏המוסד הטיפולי שלנו.
‏- ד"ר הואנג וו־סוק ‏מדען תאי גזע -
‏הם כולם
‏כלבים משובטים.
‏לא מקבלים סיפור הצלחה גדול יותר,
‏כל הדרך לריפוי פלאי, מאשר ד"ר הואנג.
‏זו הייתה לא רק פריצת דרך מדעית, ‏אלא גם פוליטית,
‏וזה מה שמשך את תשומת ליבם ‏של המדענים ושל העולם.
‏קוריאה תהפוך
‏למעצמה כלכלית 100 שנים מוקדם מהצפוי.
‏ההבטחה הייתה שאנשים משותקים ישובו ללכת,
‏ושאנשים שגוססים ממחלות ‏יחוו נסיגה של המחלה.
‏בזמנו, זה היה ענק.
‏"סוף סוף היינו הטובים בעולם!"
‏ראשית, יש לנו חדשות מזעזעות והרסניות כאחד.
‏חוקר תאי הגזע המושפל, הואנג וו־סוק, נידון
‏לשנה ושישה חודשי מאסר ‏ושנתיים מאסר על תנאי.
‏המדען הפך מישו ללוציפר.
‏כשהמדע נתפס בתור משהו שיכול להציל אותנו,
‏מהן ההשלכות לכך שמדענים מנצלים זאת?
‏הסיפור הופך לסיפור שחשוב מאוד לספר
‏לשם ההבנה
‏של הגבהים שתשומת לב מוטעית ‏לדברים הלא נכונים
‏כמו תהילה וכסף יכולה להביא אותך אליהם,
‏וגם של המצולות שהפרות אתיות חמורות ‏עלולות להפיל אותך לתוכן.
‏"תקוות הקהל ושאיפותיו גבוהות"
‏התחלנו לגדל בעלי חיים באופן סלקטיבי
‏לפני אלפי שנים.
‏אבל משהו חזק הרבה יותר קורה עכשיו.
‏בפעם הראשונה בהיסטוריה של כדור הארץ,
‏אנחנו מסוגלים לעצב אורגניזמים באופן ישיר.
‏אנחנו יכולים לתמרן את צורות החיים ‏באמצעות כוח חסר תקדים.
‏זה לא מדע בדיוני.
‏בתאוריה, ייתכן שעד מהרה,
‏מבחינה ביוטכנולוגית, נוכל ליצור בני אדם
‏שזוהרים בחושך.
‏כמה גמלים שיבטת מהם?
‏יותר מ־150.
‏לעיתים קרובות, המדע מקדים בהרבה את האתיקה.
‏כוונות טובות הן אף פעם ‏לא תירוץ להתנהגות רעה.
‏תראו מה קרה לד"ר הואנג.
‏העובדה שהוא ניסה לעשות משהו לטובת כולם
‏אינה מתרצת התנהגות כה בלתי הולמת.
‏הוא יושב בפסגת העולם,
‏הוא עשה משהו שאף אדם אחר לא עשה,
‏ואז הוא חווה התמוטטות מוחלטת.
‏זה סיפור שייזכר לדורות במובנים מסוימים.
‏- מלך השיבוטים -
‏בני אדם לפי הזמנה.
‏אימהות יולדות את עצמן.
‏תינוקות שנולדו רק כדי ‏שיהיה אפשר להשתיל את חלקי גופם.
‏בואו איתי לעולם החדש והמפחיד של השיבוט.
‏- אבו דאבי ‏איחוד האמירויות הערביות -
‏"כשהצער נוצר בליבי
‏"טיפה אחר טיפה
‏"בבוקר, אני מטפסת על גבעה…"
‏בחיי היום־יום שלי במדבר הזה,
‏האזנה למוזיקה הזאת מעניקה
‏משמעות רבה
‏לצעדים שעשיתי בחיי.
‏"חום הצוהריים הלוהט
‏"הוא מבחן בשבילי
‏"אני הולכת עכשיו
‏"הולכת אל השממה הצחיחה
‏"משאירה את צערי מאחור
‏"אני הולכת עכשיו"
‏ואולי בעיני אחרים,
‏ההיסטוריה של קוריאה
‏ושל מה שעשיתי…
‏בעבר…
‏מכילים כאב ותהילה.
‏אבל אלה דברים שאי אפשר למחוק.
‏כל זה הייתי אני.
‏- מרכז מחקר ביוטכנולוגי ‏איחוד האמירויות הערביות -
‏זה אזור הקבלה בבניין הראשי שלנו.
‏הדיוקנאות בהם אתם מביטים
‏הם של מנהיגים חשובים של איחוד האמירויות.
‏שייח' זאיד,
‏הנשיא הנוכחי, שייח' ח'ליפה,
‏יורש העצר שייח' מוחמד,
‏והבוס הגדול שלנו, שייח' מנסור.
‏ברוך הבא!
‏שלום!
‏מה שלומך?
‏בסדר, מה שלומך?
‏אתה בסדר? ‏-תודה שהזמנת אותי.
‏תודה שבאת. ‏-מה שלומך?
‏אני בסדר. ‏-תודה על זמנך.
‏אני מניח שאפשר…
‏לקרוא לי במספר שמות.
‏פעם הייתי המרצה הטוב ביותר
‏באוניברסיטה הלאומית של סיאול.
‏אבל בשלב מסוים,
‏היו מתייחסים אליי
‏כאל מושא למבוכה.
‏אני בטוח שהם מודעים היטב לכול
‏גם במדינה הזאת.
‏אבל עדיין, הם מוכנים לתמוך בי לחלוטין.
‏כשאנחנו לוקחים תא אחד מהגמל שלך…
‏אז אתם מתחילים לעבוד רק עם העור?
‏כן, בעיקר… ‏-זה…
‏לא רק. אבל החלק הכי טוב הוא העור.
‏סצנה לא רעה, נכון?
‏משוגע אחד,
‏שלושה צופים שפויים מאוד.
‏ראשית, עלינו להבין מהו שיבוט.
‏לוקחים ביצית,
‏ומוציאים את הגרעין מהביצית.
‏ואז לוקחים תא גוף ‏מהאינדיווידואל שרוצים לשבט.
‏זה יכול להיות תא עור, תא כבד או כל תא אחר,
‏לוקחים את הגרעין מהתא ההוא
‏ומכניסים אותו לתוך הביצית.
‏ועכשיו מה שיש לנו הוא ביצית ‏שנראית דומה מאוד לביצית מופרית,
‏כי לתאי הגוף שלנו יש את כל הדנ"א ‏שאנחנו צריכים כדי להיות אינדיווידואלים.
‏השאלה היא, האם אפשר לגרום ‏לביצית הזו להתחיל להתרבות?
‏כשמשתמשים בחשמל, בדיוק כמו ב"פרנקנשטיין",
‏נותנים לה מכת חשמל קטנה
‏והיא מתחילה להתפצל
‏ולהפוך לאורגניזם.
‏זהו שיבוט בצורה הכי בסיסית.
‏הוא חי.
‏הוא חי!
‏- חווה נשיאותית ‏איחוד האמירויות הערביות -
‏למעשה, היום הוא צפוי להיוולד.
‏בלילה. ‏-בלילה? הלילה?
‏אינשאללה.
‏במקום הזה, יש לנו
‏שישה תינוקות גמלים משובטים.
‏ביניהם,
‏השחורים הם גמלי יופי.
‏בנוסף, התינוק שנולד אתמול
‏והגמל הלבן שם, שניהם גמלים מתחרים.
‏ואולי מתישהו הלילה,
‏גמל מתחרה שלישי צפוי להיוולד.
‏עכשיו התינוק מגיע.
‏בין מבקרי טכנולוגיית השיבוט,
‏יש כאלה שמתעקשים שהשיבוט ‏מנוגד לפקודת האל או לסמכות הבריאה
‏ושזה נסיון לשחק את אלוהים.
‏שיבוט אינו טכנולוגיה מהסוג הזה.
‏מה ששיבוט עושה הוא העתקה גנטית.
‏ההיסטוריה כבר הפריכה ‏סיפורים מלאי דמיון כאלה
‏על שיבוטים גנטיים.
‏כבר חלפו עשורים.
‏ברחבי העולם הזה,
‏האם אי פעם נולד פרנקנשטיין?
‏לא, עדיין לא.
‏בכל פעם שאני רואה יצור כזה,
‏אני חש בגדולתם של המדע ושל הטכנולוגיה,
‏תחושה של יראת כבוד מכך ‏שהם תורמים רבות לאנושות,
‏ואני גם מתגאה בהם מאוד.
‏זה מה שאני מרגיש.
‏אז רק עובר אחד, כן? לא שניים.
‏רק אחד.
‏שמי אלכס טינסון.
‏אני וטרינר אוסטרלי שהתחיל
‏עם רצון להיות וטרינר בגן חיות, ‏אך בסוף נהיה מומחה לגמלים.
‏עבדתי בספארי אריות מיושן.
‏"זהו ספארי האריות האפריקאים…"
‏תאמינו או לא, היו לנו כמה אסונות שם
‏בגלל אריות ונמרים שטרפו אנשים.
‏"הוא מפחיד, אבל לאף אחד לא אכפת!"
‏אני עצמי כמעט נטרפתי מספר פעמים, ‏אני חייב לומר.
‏ובסוף המקום נסגר.
‏נכנס, עובר יחיד.
‏בימים ההם, ‏אחרי שהיית וטרינר במשך שנה או שנתיים,
‏היית תולה שלט איפשהו ואומר,
‏"טוב, אני וטרינר, בואו לראות אותי."
‏כיום, יש הרבה יותר רגולציה.
‏הגעתי למזרח התיכון לשנתיים,
‏וכעבור 35 שנה, אני עדיין כאן.
‏הבת שלי נשואה לאמירתי שהרבה מקרובי משפחתו
‏רוכבים על גמלים, ‏אז אני מטפל בגמלים של הקרובים שלי.
‏אבל אני מניח שמהיום הראשון,
‏תמיד גיליתי עניין אישי בהרבעה.
‏היה לנו גמל בשם מברוקאן.
‏הוא היה גמל תצוגה,
‏והוא היה גדול, הוא היה שחור.
‏אנשים צוחקים עליי בגלל גמלי יופי.
‏איך מדרגים בולדוג יפה תואר?
‏איך מדרגים כלבים בתצוגת כלבים?
‏זה אותו דבר.
‏יש ועדה.
‏הם שופטים את הגובה, ‏את הצבע, את הקלות, את התנוחה,
‏את ההליכה.
‏מברוקאן היה הגמל הגדול,
‏המדהים והיקר ביותר שהיה לנו אי פעם.
‏הוא היה הגמל הראשון ‏שקיבל ציון עשר מתוך עשר על יופיו.
‏זה מעולם לא קרה בעבר.
‏הוא היה בגודל של דינוזאור. ‏נהגתי לעמוד לידו כדי לקחת דם.
‏הראש שלו היה כזה.
‏הרגשת כאילו אתה לוקח דם מטי־רקס.
‏הוא היה נפלא, אבל הוא גם היה מסוכן מאוד,
‏כי הוא היה גדול וחזק באופן מגוחך.
‏היו לו שיניים בגודל של אריה,
‏והוא היה קצת זועף.
‏הוא היה פשוט סיוט לוגיסטי
‏בגלל הגודל שלו,
‏בגלל הערך שלו.
‏הוא היה שווה חמישה מיליון דולר כשנקנה.
‏אחת ממשפחות המלוכה האחרות ממדינה אחרת
‏הציעה סכום של יותר ‏מ־20 מיליון דולר עבור הגמל.
‏והוד מעלתו סירב. הוא אמר, "לא למכירה".
‏ניסינו להרביע אותו קצת.
‏והוא היה כאב ראש אמיתי
‏כי הבאנו לו את הנאקות היפות ביותר,
‏הן לא עניינו אותו. הוא אהב את הפשוטות.
‏אלה שלא נראו כל כך… ‏אני לא יודע. זה היה חסר תקווה.
‏בכל אופן, יום אחד, ‏הייתי עם כמה חברים ברומא,
‏ויצאנו למסעדה.
‏קיבלתי שיחת טלפון.
‏הבחור בצד השני אמר, "מברוקאן מת".
‏ואני פשוט…
‏ישבתי שם, בדממה מוחלטת.
‏ואז נעמדתי ואמרתי,
‏"תחתכו לו את האשכים!"
‏"תשיגו עור! תכניסו את הכול למקרר!"
‏"אני חוזר הערב."
‏ואז שכחנו מזה במשך עשר שנים.
‏- אגם קומו ‏איטליה -
‏יש אנשים שאומרים ששיבוט זה רק לעשירים.
‏אין ספק שזה יקר.
‏אבל אשתמש בגרוש האחרון שלי
‏כדי לשבט את הכלב שלי.
‏צ'ילו הוא בולדוג צרפתי,
‏ויש להם גאומטריה מיוחדת בפנים, ‏שדומים יותר לפנים של בן אדם.
‏מקור השם צ'ילו הוא המילה "צ'ילאג".
‏"כוכב" בהונגרית.
‏הוא היה הכוכב של חיי, לכן קראתי לו צ'ילו.
‏זו מערכת יחסים עמוקה מאוד ‏כי יש בינינו אינטראקציה רבה.
‏והוא היה חלק מהמשפחה.
‏הוא השכיב אותי לישון, למשל.
‏כשהייתי צופה בטלוויזיה בלילה
‏והוא חשב שמאוחר מדי ושאני חייב ללכת לישון,
‏הוא היה בא לקחת אותי למיטה.
‏לכן אני חושב עליו כאח גדול.
‏הוא תומך בי ומצחיק אותי.
‏הצחוק, אני חושב, ‏הוא הדבר החשוב ביותר שהוא נתן לי,
‏כי כשהייתי עוזב, הוא היה בוכה.
‏מצב הרוח שלו השתנה.
‏ככל שנעדרתי יותר,
‏כך הוא היה נלחץ יותר, ‏כך הוא נהיה עצוב יותר.
‏כשראיתי שיש לו קשרית לימפה בצוואר,
‏הבנתי שזה משהו רציני.
‏אפשר היה לראות שהוא במצב גרוע.
‏הוא סבל מאוד.
‏ידעתי שאפשר לשבט אותו.
‏אז חשבתי, "כן, אני רוצה לשבט את צ'ילו".
‏יהיה נפלא לראות דבר כזה.
‏התחלתי לערוך מחקר,
‏עם מי אוכל ליצור קשר, מי עושה את זה.
‏יש חברות שיכולות לבצע כמה צעדים,
‏אבל לא להמשיך בעיבוד.
‏והאמריקאים היו די נינוחים.
‏הם אמרו, "אנחנו משבטים. ‏יש לנו אחוזי הצלחה די טובים".
‏אבל כשעשיתי מחקר על ד"ר הואנג,
‏גיליתי שיש לו ניסיון רב
‏ושהוא היה מין חלוץ בתחום.
‏כעת, בואו נכיר את העגל המשובט,
‏הידוע בכינוי "עגל־העל".
‏געייתו של העגל המשובט ‏הייתה חזקה וקולנית מלידה.
‏לאחר שמונה שנות מחקר,
‏צוותו של פרופ' הואנג יצר את העגל המשובט
‏באמצעות טכניקות להעברה גרעינית של תאים
‏במעבדתו באוניברסיטה הלאומית של סיאול.
‏כשההליך יהיה מוכן לשימוש ‏בחוות משק בקוריאה,
‏יהיה חיסכון בייבוא של כ־700 מיליארד וון,
‏וכך ניצור ערך מוסף ‏של כ־1,500 מיליארד וון בשנה.
‏בזמנו, הציבור לא ידע מי הוא.
‏הוא היה בסך הכול מרצה ‏באוניברסיטה הלאומית של סיאול.
‏מכיוון שעגלים היו יקרים, ‏אלה היו חדשות מרעישות
‏כאשר הואנג וו־סוק הצליח לשבט פרה.
‏אז ארגנו פגישה
‏בין הנשיא להואנג וו־סוק.
‏כמרצה באוניברסיטה הלאומית של סיאול, ‏הוא היה מסוגל לעשות זאת.
‏אבל במציאות,
‏זה לא היה אפשרי לאדם פשוט
‏או למדען פשוט.
‏הוא שיבט מאות פרות, כמו גם חיות אחרות.
‏הוא רצה לשבט טיגריס קוריאני.
‏והטיגריס הקוריאני הוא סמלי ביותר.
‏הוא תיאר אותו כדרך לגרום ‏לקוריאה הצפונית ולקוריאה הדרומית
‏להתקרב זו לזו, כי זו המורשת המשותפת שלהן.
‏יש להן זן בסכנת הכחדה, והוא רצה לשבט אותו.
‏הוחלט שזה יהיה אירוע מדעי נפלא
‏אם הטכנולוגיה הדרום קוריאנית ‏תוכל לשבט את הטיגריס הקוריאני
‏שניתן במתנה מהצפון.
‏הואנג ניצל את ההזדמנות.
‏תהליך השיבוט של הטיגריס הקוריאני
‏נשמע מסובך מבחינה טכנית. ‏-כן.
‏אפשר לשבט טיגריס בהצלחה?
‏כן, אני מקווה לשבט טיגריס עד שנת 2000.
‏הבנתי.
‏רק בזכות הטענה הזו,
‏הוא הצליח לגייס כספים למחקר ‏ולמשוך את תשומת לב הציבור.
‏באותה תקופה,
‏לא היה "טיגריס קוריאני" בקוריאה הדרומית.
‏כשלנו בהרבעתם, אפשר לומר.
‏אבל גן החיות בפיונגיאנג ‏שלח טיגריסים קוריאנים לדרום,
‏זכר אחד ונקבה אחת,
‏דרך תוכנית לחילופי בעלי חיים,
‏והם נשארו בחיים.
‏בהתחלה,
‏הדבר הקל ביותר להשגה היה ביצית של חזירה.
‏קל להשתמש בביציות של חזירות לשם פונדקאות.
‏אז ניסינו להזריק
‏את התאים מהטיגריס הקוריאני ‏לתוך ביציות החזירה.
‏בשלב הבא,
‏השתמשנו בביציות פרה.
‏ברגע שווידאנו שההתפתחות הראשונית
‏הייתה אפשרית באמצעות החזירה והפרה,
‏עברנו לחתולות מבויתות.
‏בזמנו,
‏השתמשנו גם בנקבת טיגריס ‏וגם בלביאת אריה כאימהות פונדקאיות.
‏אחת מלביאות האריה סבלה מבקע.
‏במילים אחרות, הפצע לא החלים לאחר ההשתלה,
‏ואז המעיים יצאו החוצה, ‏וזה נגמר במוות של בעל החיים.
‏בשלב זה הפסקנו את הניסוי.
‏ככה הוא המדע.
‏ויש כאלה שיחשבו שזה הליך פזיז,
‏אבל במדע, אי אפשר לפסול דרך מחקר ‏רק בגלל שהיא פזיזה.
‏במהלך ההליך,
‏אנחנו משיגים מידע מדעי,
‏כך שדבר אינו מתבזבז.
‏מדענים מקוריאה הדרומית הצליחו, ‏בפעם הראשונה,
‏לשבט כלב בהצלחה.
‏זהו כלב אפגני, ‏והוא בן 101 ימים נכון להיום.
‏הצלחתו של הצוות של ד"ר הואנג בשיבוט כלבים
‏נתפסת כשיאו של המחקר בשיבוט בעלי חיים.
‏סנאפי הוא הכלב המשובט הראשון בעולם.
‏שמו נוצר באמצעות שילוב
‏ראשי התיבות של האוניברסיטה הלאומית ‏של סיאול עם המילה "פאפי".
‏חוקרים אומרים שהכלבלב בריא ונורמלי.
‏חוקרים אמריקאים ניסו במשך זמן רב
‏לשבט גורת כלבים בשם מיסי,
‏אבל בסופו של דבר, הם נכשלו.
‏הרבענו כלבים במידה כה רבה
‏שהגנום שלהם שברירי מאוד במובנים מסוימים.
‏לכן היה קשה לשבט אותם.
‏הוא היה מדען מיומן מאוד.
‏לכן הקהילה המדעית לא הופתעה שהוא עשה זאת.
‏אנשים הופתעו רק כי הם לא ידעו ‏מי יהיה ראשון.
‏זה היה מרוץ.
‏אני מאמין שהמסר
‏שהמקרה המוצלח הזה שלח לאחרים בתחום השיבוט
‏היה עצום.
‏העובדה שהצלחנו לשבט כלבים פירושה
‏שבהינתן התנאים וההזדמנות הנדרשים,
‏ניתן יהיה לשבט כמעט כל חיה אחרת.
‏ד"ר הואנג קיבל מימון רב.
‏היו לו הרבה מכונות משוכללות
‏ומיקרומיניפולטורים שמשמשים ‏למניפולציה של הביציות.
‏היו לו טכנאים שלטענתו ‏עברו הכשרה מיוחדת בידיהם.
‏"ידיים שהתאמנו במקלות אכילה."
‏כשלושים חוקרים בצוות של פרופ' הואנג עובדים
‏מהשעה 07:00 בבוקר עד 23:00 בלילה בממוצע.
‏שיטת "מקלות האכילה" ‏כוללת ניקוב ביצית עדינה
‏וחילוץ הגרעין בשבריר שנייה.
‏מהנדסים ביולוגיים ברחבי העולם ‏נדהמים מהשיטה הזאת.
‏לאנשים מארצות אחרות יש ידיים איטיות יותר.
‏נניח שאנחנו מגיעים ל־100 בשעה,
‏המספרים שלהם יהיו נמוכים בהרבה.
‏יום אחד,
‏שמעתי מממשלת איחוד האמירויות
‏שהיה פעם גמל סמלי בשם מברוקאן,
‏אשר לפני כעשר שנים,
‏מת בפתאומיות.
‏הם שאלו אותי
‏אם יהיה ניתן לשבט אותו,
‏אז אמרתי להם.
‏"הסבירות נמוכה מאחוז אחד."
‏יום אחד נאמר לנו לבוא לחדר הישיבות.
‏פרופ' הואנג והצוות שלו נכנסו פנימה.
‏ואם אדבר בכנות,
‏האם באמת חשבתי שנשבט אותו? לא.
‏חשבתי שנוכל להשיג זרע
‏ולתת זריקת זרע ולהוליד צאצא.
‏בסופו של דבר,
‏אחת עשרה שנים לאחר מותו,
‏נולדו 11 שיבוטים של מברוקאן.
‏הם חיים כעת באיחוד האמירויות הערביות ‏וזוכים לטיפול מסור.
‏כשתפקוד המוח ופעימות הלב נפסקים,
‏זה נחשב
‏לנקודת ההתחלה של המוות,
‏אבל אנחנו חושבים אחרת.
‏אנחנו לא חושבים שאורגניזם מת
‏עד שתאי הגוף
‏מאבדים את הפוטנציאל לעבור תרבית
‏כשורת תאים.
‏מאחר שהתהליך הזה הוא חלק מהמקצוע שלנו,
‏אנחנו מחשיבים כעת שורת תאים יחידה כחיים.
‏אני חייב לומר, בפעם הראשונה,
‏פשוט עמדתי שם, החזקתי את החיה הזאת.
‏וחשבתי לעצמי, ‏"הדבר הזה היה מת במשך עשר שנים".
‏"נהגתי לטפל בו, והינה הוא חזר."
‏ואני חייב לומר ‏שאני לא יכול להסביר את ההרגשה.
‏האם זה מרגיש כמו תסביך אלוהים?
‏כן, למרבה הצער.
‏באותו רגע, פתאום חשבת לעצמך
‏"אלוהים, מה עשינו? זה לא מדהים?"
‏ואז אתה חושב, "אלוהים, מה עשינו?"
‏- בודפשט ‏הונגריה -
‏למעשה, ביומו האחרון של צ'ילו, ‏הוא היה בחדר הזה.
‏הוא חזר מהווטרינר.
‏הוא ישן פה בזרועותיי, ‏והוא ידע שהוא עומד למות.
‏ובגלל זה הוא קצת רעד. הוא רצה להיות איתנו.
‏בשלב הזה…
‏הוא מת כאן, למעשה.
‏כאן, הוא מת.
‏כן.
‏כאן, עוד הייתה לו תקווה.
‏עיניו עדיין רצו לחיות.
‏אבל ביום האחרון, ‏הוא לא יכול היה להמשיך לחיות.
‏היינו המומים. צ'ילו מת אחרי 12 שנים.
‏כי תבינו שההלם…
‏לכן ההלם היה חזק כל כך.
‏הוא לא הזדקן, למעשה.
‏הוא תמיד היה שובב, ‏הוא תמיד היה צעיר, תמיד מלא מרץ.
‏הוא היה בכושר טוב מאוד. ‏הוא היה בכושר מעולה.
‏אף שבולדוג צרפתי חי רק 12 שנים,
‏אם הוא לא היה חולה בלוקמיה, ‏הוא היה חי 20 שנים.
‏לכן היה מזעזע מאוד שזה קרה לו.
‏מיום אחד למשנהו, הכול התדרדר.
‏ניסיתי לשפוך את העצב מכך שאיבדתי אותו
‏לתוך האושר שבשחזור שלו.
‏במובנים מסוימים, ‏האבל הזה הוא המקום שבו השיבוט שלנו…
‏מתחיל באמת.
‏תחילה קניתי ערכת שיבוט.
‏איך לקחת דגימות, איך לאחסן דגימות…
‏לקחנו את הדגימות מהאוזן.
‏מהאוזן קל יותר לגדל אחר כך את תאי הסיב.
‏שלחנו את הדגימות לאנגלייה. ‏יש שם אחסון לתאי חיות.
‏מאנגלייה, הם נשלחו לקוריאה.
‏כי זה היה בתקופת המעבר, ‏כשהוא עבר מקוריאה לאבו דאבי.
‏"למרות שאנחנו לא יכולים להבטיח הצלחה,
‏"תשלחו מהר את הרקמות."
‏ד"ר הואנג היה נחמד מאוד.
‏ברגע שהוא התחיל לגדל תאים,
‏הוא צילם תמונות ושלח לי אותן.
‏היו לו שני צוותים שעבדו על זה.
‏אבל קשה מאוד לשבט כלבים,
‏אז הם מייצרים עוד כלבים.
‏שיבטתי את צ'ילו כי רציתי לקבל אותו בחזרה.
‏לא כלב שאוהב ים, לא כלב שמשחק כדורגל.
‏רציתי את צ'ילו בחזרה.
‏הבעיה בתהליך השיבוט היא ‏שעלולים להיות כישלונות רבים.
‏לכן הם עורכים ניסיונות רבים,
‏כך שלפעמים מקבלים בחזרה ‏חמישה כלבים, או ארבעה או שלושה.
‏בזמנו היו לנו למעשה שני שיבוטים של צ'ילו.
‏השיבוט הראשון של צ'ילו נולד בנובמבר,
‏וחשבתי, "תראו, יש לי כלב משובט".
‏"איזה יופי!"
‏ואז העוזר של ד"ר הואנג התקשר אליי.
‏"יש לנו צ'ילו נוסף."
‏הראשון מבין שני האחים מת זמן קצר לאחר מכן
‏בגלל עיוותים.
‏הוא מת מרעב. ‏לא היה מה לעשות. הוא היה צעיר מדי.
‏אבל אני יכול לומר עכשיו
‏שצ'ילו מספר שתיים הוא כיום בן שנה וחצי,
‏והוא כלב מאושר.
‏לכן אני יודע שעשיתי הכול כמו שצריך.
‏טכנולוגיית השיבוט
‏לא נועדה לשכפל משהו ב־100 אחוז.
‏זהו העתק גנטי של המקור ‏והעתק של הדנ"א המקורי,
‏לא העתק של הפנוטיפ.
‏ייתכן שיהיו הבדלים קלים.
‏זה מה שאנחנו אומרים לאנשים.
‏לא ידענו מה לעשות עם הגופה של צ'ילו.
‏לא ידענו אם לקבור אותו או…
‏מה נעשה בו?
‏יש אנשים שמפחלצים את הכלב או משהו כזה.
‏אז שמנו אותו במקרר.
‏- לא לפתוח -
‏הרעיון שלנו היה למצוא מקום ‏שבו צ'ילו יוכל להיות.
‏לא רצינו לשים אותו ‏בבית קברות כאן בהונגריה.
‏רצינו להיות קרובים אליו.
‏ורצינו למצוא מקום שבו הוא יהיה מאושר
‏וששם נוכל תמיד להתחבר אליו.
‏וזה מה שמצאנו עכשיו.
‏מקום בגן שאליו נוכל ללכת
‏ושם נוכל להוקיר אותו, וזה יהיה ביתו.
‏אני חושב ששיבטנו,
‏אם נדבר באופן כללי,
‏יותר מ־1,600 חיות ממשפחת הכלבים.
‏שיבטנו גם פרות, חזירים, זאבים,
‏זאבי ערבות, חתולים וסוסים.
‏כשדולי הכבשה שובטה,
‏לא היו כללים או חוקים נגד זה.
‏עדיין אין חוקים כאלה עד היום, ‏מבחינת בעלי חיים.
‏אבל רוב האמריקאים אמרו ‏שהם חושבים ששיבוט בעלי חיים אינו בסדר.
‏ונדרשו עוד כשמונה חודשים עד שנה
‏לפני שהמדענים והתקשורת אמרו,
‏"אתם לא מבינים מה זה באמת שיבוט."
‏"הינה מה שזה." ולאט לאט, המספרים האלה ירדו
‏עד שהיו אמריקאים שאמרו,
‏"בסדר, משהו כמו שיבוט כבשים הוא בסדר."
‏אבל ברגע שמגיעים ‏לשיבוט פרימטים, ואז לבני אדם,
‏זו שיחה מסוג אחר לגמרי.
‏כעת, התפתחות משמעותית בשיבוט בני אדם.
‏כתבת הבריאות סוזן דנצר מתחילה.
‏מדענים אחרים שיבטו בעבר ‏מספר קטן של עוברים אנושיים
‏שחיים פרק זמן קצר.
‏לעומת זאת,
‏הדרום קוריאנים שהודיעו על עבודתם ‏היום בכתב העת "נייצ'ר",
‏טענו להצלחה בקנה מידה
‏שעוקף בהרבה את מאמצי ‏השיבוט האנושי המוקדמים יותר.
‏זה היה מהפכני במובן
‏שזה היה הצעד הראשון ‏לקראת עולם הרפואה הרגנרטיבית,
‏שבו נוכל להתחיל להשתמש בתאים האלה
‏למטרות טיפוליות שונות.
‏החוקרים התחילו עם קבוצה של 16 נשים,
‏שניתנו להן טיפולים הורמונליים
‏לייצור כמויות גדולות של תאי ביצית.
‏ואז המדענים השתמשו בטכניקות חדשניות
‏כדי להסיר את הגרעין מכל אחד מתאי הביצית.
‏לאחר מכן, המדענים לקחו תאי גוף
‏מאותן הנשים שתרמו את תאי הביצית.
‏לתאי הגוף יש שני סטים של כרומוזומים,
‏התוכנית הגנטית המלאה הדרושה ליצירת בן אדם.
‏המדענים הוציאו את החומר הגרעיני ‏של תאי הגוף האלה
‏והכניסו אותו לתאי הביצית.
‏התוצאה הייתה 66 ביציות משובטות,
‏למעשה, עוברים אנושיים,
‏עם ההרכב הגנטי המדויק של הנקבות המקוריות.
‏היה עניין עצום בזה
‏מנקודת המבט של רפואה רגנרטיבית.
‏כי אם אפשר לקחת תא ‏ולהפוך אותו לכל אחד מהתאים בגוף,
‏האם נוכל לייצר כבד חדש?
‏נוכל לגדל איברים חדשים?
‏נוכל ליצור תהליך רגנרציה בתאי עצב פגועים?
‏כך שהיה גם עניין רב מבחינה טיפולית.
‏היו כמה מדענים בולטים שדיברו על זה
‏כאילו מדובר בהחלפה של חלקי מכונית.
‏תאי גזע עובריים הם תאי הבניין
‏שבסופו של דבר מתפתחים ‏כמעט לכל התאים והרקמות של הגוף.
‏החוקרים מקוריאה הדרומית חילצו ‏את התאים הראשיתיים האלה מהעוברים,
‏והשמידו את העוברים תוך כדי ההליך.
‏לאחר מכן הם גידלו מושבות שלמות ‏של תאי גזע זהים.
‏צריך להכיר בכך שהתרומה העיקרית של ארה"ב
‏לעבודה בסיאול היא קוקה קולה.
‏וו־סוק חי מקפאין וסוכר.
‏זה היה החלום הביולוגי.
‏ד"ר הואנג הפך למדען בעל שם עולמי.
‏הוא זכה להכרה ככוכב־על מדעי
‏בקוריאה הדרומית.
‏יבוא היום שבו אוכל לשתף בפרטים.
‏מדובר במוניטין.
‏מדובר בכסף.
‏מדובר במקומך בפנתאון המדע לנצח נצחים
‏כך שבעוד מאה שנים, ‏ספרי הלימוד יזכירו את שמך.
‏פשוט מדהים
‏עד כמה מתקדמת הקידמה המדעית,
‏ועד כמה ההשלכות הרפואיות חשובות.
‏ההישג שלו כאן הוא פנטסטי,
‏אבל מה שהכי מדהים את כולם ‏אינה היכולת המדעית שלו,
‏אלא היכולת שלו להשיג את הביציות האלה.
‏המשאב הקריטי היה לגרום לביציות ‏לגדול בתאים המשובטים.
‏צריך ביציות כדי לגדל את הדברים האלה.
‏ולא קל להשיג ביציות של בני אדם.
‏במהלך המחזור החודשי, ‏אחת השחלות משחררת ביצית.
‏לאחר הביוץ, הביצית נכנסת לחצוצרה.
‏לאישה יש את הסבירות הגדולה ביותר להתעבר ‏אם היא מקיימת יחסי מין בימים שלפני הביוץ,
‏או במהלכו או מייד לאחריו.
‏ד"ר הואנג טען שהוא השתמש ב־242 ביציות.
‏זה אומר שהוא נאלץ לבקש מנשים
‏ליטול תרופה שתגרום לגירוי יתר בשחלות שלהן,
‏ואז להשתמש במחט
‏כדי לשאוב מהשחלות שלהן, ‏אחת אחת, לשימוש במחקר.
‏אני חושבת שאחד הדברים ‏שהשפה המדעית נוטה להסתיר
‏הוא הנטל הגופני על הנשים שמעורבות
‏בעבודה הביולוגית הכרוכה בייצור ביציות
‏והמציאות הביו־רפואית של נשים שעוברות
‏מחזורים של גירוי יתר בשחלות ואיסוף ביציות.
‏היו חוקים שונים במדינות שונות
‏בנוגע לאופן שבו ניתן לקבל גישה לביציות.
‏אבל בכל מקרה, יש רק דרך אחת לעשות זאת,
‏והיא לקבל הסכמה מאישה.
‏הוא טען שהיו לו 16 נשים שנתנו 242 ביציות.
‏והוא טען שכולן היו מתנדבות
‏שעשו זאת רק מטוב ליבן
‏כי הן האמינו במחקר שלו.
‏חשבנו, "מדהים שהוא עשה את זה".
‏אז כשהייתי במשרד שלו, שאלתי אותו,
‏"איך השגת את הביציות האלה? ‏מאיפה הן הגיעו?"
‏אני רוצה להביע
‏את תודתי הכנה לנשים המכובדות הרבות
‏שהיו מוכנות לספק את הביציות שלהן למחקר זה.
‏עבדתי ב"נייצ'ר",
‏שהוא כתב עת מדעי בינלאומי ידוע מאוד,
‏והייתי הכתב של אסיה־פסיפיק.
‏וניסיתי ללמוד עוד
‏על הרפואה הביו־רפואית בקוריאה, ‏על מחקר תאי גזע בקוריאה,
‏ובאמת לא חשבתי שאחשוף משהו.
‏לא חשבתי שהוא עשה משהו ‏לא בסדר באופן מובהק.
‏קיבלתי ממנו אנרגיות מוזרות.
‏הוא נתן לי תשובות לא מלאות,
‏והוא נראה נבוך כששאלתי את השאלות האלה.
‏אז החלטתי להתקשר לכל מי שעבד על המאמר.
‏היו 15 מחברים שותפים, והראשון מביניהם
‏הוא בדרך כלל זה שעושה את כל העבודה.
‏המחבר האחרון היה הפרופסור הבכיר ‏שעיצב את הניסוי,
‏והתחלתי להתקשר לכל אחד מהם, ‏בתקווה שאוכל למצוא
‏אדם אחד שיוכל לומר,
‏"כן, אני הייתי אחראי על התהליך. ‏ככה עשינו את זה."
‏כמה מהם אמרו, "פשוט תדבר עם ד"ר הואנג".
‏"אני לא רוצה לדבר איתך."
‏אבל לבסוף דיברתי עם אישה בטלפון,
‏והיא אמרה,
‏"אני לא יכולה לספר לך ‏על תהליך תרומת הביציות באופן כללי."
‏"אני יכולה לספר לך רק על ההליך שלי."
‏לקח לי שנייה.
‏"אז את תרמת את הביציות שלך לניסוי?"
‏היא אמרה, "כן, תרמתי אותן".
‏ואז קלטתי שזה משהו גדול.
‏אז שאלתי אותה על כל ההליכים
‏שהיא עברה, איפה היא עשתה את זה, ‏למה היא עשתה את זה.
‏היא אמרה שכבר היו לה ילדים,
‏היא לא דאגה גם אם זה היה מונע ממנה ללדת.
‏היא אמרה, "יש כל כך הרבה אנשים בקוריאה ‏עם פגיעות בעמוד השדרה".
‏"אני רוצה לעזור להם בכל דרך שאוכל."
‏בעיקרון, היא אמרה שד"ר הואנג ‏יהפוך למושיע של בני האדם,
‏והיא רצתה להיות חלק מזה.
‏בזמנו,
‏היו לנו הרבה חוקרות ממין נקבה במעבדה.
‏כל אותן חוקרות
‏נקראו למשרדו של הואנג.
‏הוא הראה להן את המסמכים, ‏הסביר להן את תוכנם באופן אישי,
‏ואז ביקש מהן לחתום.
‏רוב החוקרות במעבדה חתמו על המסמכים,
‏והואנג אסף אותם.
‏אני חושבת שסביר למדי שאם היית חוקרת זוטרה
‏שעבדה במעבדה באותה תקופה, ‏וחשבת שמסירת הביציות שלך
‏היא דרך להביא לפריצת הדרך הזו,
‏היית עושה זאת מרצון.
‏אולי אפילו לא היה צריך לשאול אותך.
‏אבל האם זה באמת היה מרצון? ‏האם הייתה להן ברירה
‏בעניין הזה?
‏האם המדען הבכיר והמכובד שנכנס למעבדה ואמר,
‏"אנחנו צריכים ביציות. ‏מאיפה לכל הרוחות אפשר להשיג אותן?"
‏האם זו צורה של כפייה?
‏המאמר שכתבתי עסק בעיקרון
‏בעובדה שהיו בעיות אתיות במחקר
‏שד"ר הואנג לא רצה להכיר בהן.
‏וכותרת המאמר הייתה,
‏"משבטים קוריאנים נתקלים בבעיות אתיות",
‏ואמרתי את זה לד"ר הואנג.
‏והוא אמר, "אם תעשה את זה, ‏יהיו לך בעיות גדולות מאוד".
‏המימון של צוותו של פרופ' הואנג,
‏שסיפקו הממשלה וארגונים פרטיים,
‏מגיע ליותר מ־100 מיליארד וון.
‏זה באמת מוכיח את הכוח שלך.
‏כוח? איזה כוח?
‏זה רק אומר שהאחריות שלנו גדלה עד כדי כך.
‏חשבתי שהכתבה הזו תוביל לחקירה נוספת
‏ושהם יגלו שמה שכתבתי נכון
‏ושיהיו יותר הרהורים בנושא,
‏וכנראה גם כמה כאבי ראש לד"ר הואנג, אבל…
‏הופתעתי לגלות ‏שהיו רק תגובות שליליות למאמר שלי,
‏ליושרה של המאמר שלי.
‏ובקרב הקהילה המדעית, נאמר מעט מאוד.
‏וזה הכוכב
‏של מחקר תאי גזע עובריים, של מחקר שיבוט.
‏זה הבחור שעומד במרכז,
‏ואם יש לו בעיות ביו־אתיות רציניות במחקרו,
‏אז עלינו לדבר על זה.
‏אבל אף אחד לא רצה לדבר על זה.
‏המאמר השני של ד"ר הואנג בנושא שיבוט אנושי
‏יצא במאי 2005, ‏קצת יותר משנה לאחר המאמר הראשון.
‏דו"ח זה מקדם את המדע ‏צעד ענק קדימה לקראת היום
‏שבו כמה מהמחלות והפציעות ‏ההרסניות ביותר של המין האנושי
‏יהיו ניתנות לטיפול יעיל ‏באמצעות תאי גזע מרפאים.
‏המאמר מ־2005 היווה צעד קדימה לעבר היכולת
‏להשתמש בתאים של המטופל עצמו
‏כדי ליצור טיפולים עבור אותו מטופל.
‏העבודה שאתם עושים בקוריאה ‏לא נעשית בשום מקום אחר בעולם.
‏שיבוט טיפולי מציע תקווה להבנת טיפול וריפוי
‏למיליוני אנשים ברחבי העולם.
‏מדענים אומרים שזוהי התגלית ‏החשובה ביותר של זמננו.
‏ד"ר הואנג טוען שהוא לקח ביצית מופרית
‏שהצליחה להתחלק למספר מסוים של תאים.
‏כל אחד מהתאים האלה ‏הוא מה שאנו מכנים תאי גזע פלוריפוטנטיים,
‏כלומר, כל אחד מהתאים האלה
‏יכול להפוך לתא כליות, ‏או תא ריאות, או תא עור.
‏המטרה הייתה לקחת ביצית מופרית משובטת
‏ולהצליח לשבט אותה לביציות רבות
‏כך שניתן יהיה לקבל תאי גזע
‏שכולם יהיו זהים לתא המקורי
‏אשר יתפתחו בתוך הרחם לאדם שלם.
‏למעשה, זה מה שהוא עשה.
‏הוא יצר תאי גזע ששובטו מהאדם המקורי.
‏באותו זמן, מדע תאי הגזע ‏עמד לחולל מהפכה ברפואה.
‏הוא עמד לחולל שינוי.
‏אז במובנים מסוימים, עבור כל מדינה,
‏להגיע לרמה כזאת של פריצת דרך מדעית
‏היה משהו שיש לשאוף אליו.
‏- סיאול מקבלת את העולם בברכה ‏למונדיאל 2002 קוריאה־יפן -
‏באותה תקופה, ‏קוריאה עברה שינוי ממדינה מתפתחת
‏למדינה מפותחת.
‏מן הסתם, תשוקות שכאלה היו חזקות ביותר.
‏"אנחנו כבר לא הולכים בעקבות אחרים."
‏"במקום זאת, עלינו להיות אלה ‏שיוצרים משהו חדש."
‏"אנחנו בין הטובים בעולם."
‏"הגיע הזמן שיהיו לנו ‏הטכנולוגיה הטובה ביותר,
‏"המדע הטוב ביותר, וכן הלאה."
‏באותו זמן הייתה תשוקה גדולה לדברים האלה.
‏מרכז תאי הגזע העולמי, ‏שיהפוך את קוריאה למרכז עלייה לרגל
‏למחקר מדעי החיים בעולם כולו, נפתח היום.
‏כעת יש לנו תקווה שסבלם של בני האדם
‏עשוי להירפא יום אחד בזכות פריצות הדרך
‏שיאפשרו תאי גזע עובריים ספציפיים למטופל.
‏בעבר, לא עזרתי הרבה.
‏- הנשיא רו מו־היון -
‏אבל עכשיו אני עוזר קצת.
‏מרגע זה ואילך, אדאג להביע תמיכה.
‏העולם היה מחולק לשני מחנות בשלב זה.
‏הייתה קבוצה שתמכה במחקר תאי גזע עובריים,
‏והייתה קבוצה שאמרה שעוברים הם בני אדם
‏ושאסור לגזור אותם לחתיכות ‏כדי להשתמש בתאים שלהם
‏לצורכי מחקר תאי גזע עובריים.
‏הערב אני מבקש מכם להעביר חקיקה
‏לאיסור השימוש לרעה ‏המחפיר ביותר במחקר רפואי.
‏שיבוט בני אדם בכל צורותיו,
‏יצירת או השתלת עוברים לניסויים,
‏יצירת הכלאות בין בני אדם לבעלי חיים,
‏וקנייה, מכירה או רישום פטנטים ‏על עוברים אנושיים.
‏כבר בחודש הבא,
‏המרכז יקבל מטופלים עם מחלות חשוכות מרפא.
‏יש לי חלום שאני אוכל לקום ‏ולזרוק את כיסא הגלגלים,
‏אולי להשיג הליכון או סד…
‏באותה תקופה, הרעיון של תאי גזע ‏היה עדיין בשלבים המוקדמים
‏ולא היה כל כך מוכר לציבור.
‏אז בזמנו,
‏הוא הוצג כמשהו שיכול לעשות כל דבר,
‏שיכול לרפא כל מחלה.
‏ככה הוא הוצג.
‏כמעט כל המטופלים, כמעט כל בעלי המוגבלויות,
‏החלו לחלום חלומות גדולים ולהסתמך עליו.
‏הללויה, חסידיו האהובים של ישו.
‏כולכם הרגשתם טוב השבוע?
‏"מי אני?"
‏"מאיפה באתי?"
‏כל בני האדם מחפשים תשובות לשאלות האלה.
‏ולאורך המאות ה־19 וה־20,
‏בני האדם מצאו תשובות במדע.
‏לכן,
‏בני האדם החליפו את אלוהים במדע.
‏האם זה באמת נכון?
‏הבן שלי
‏היה מעורב בתאונת דרכים ב־2002.
‏הוא התעורר כעבור 24 ימים.
‏- הכומר קים ג'ה־און -
‏הוא היה בתרדמת.
‏לאחר מכן,
‏פלג גופו התחתון נהיה משותק מהחזה ומטה.
‏בזמנו, ד"ר הואנג ביקש עזרה ‏מבית החולים גיל.
‏הוא חיפש מטופל
‏שישתתף במחקר תאי הגזע שלו.
‏הרופא שטיפל בהיון, בני,
‏שאל אם נהיה מעוניינים
‏להשתתף במחקר.
‏לאחר מכן, ביקרנו במעבדה של ד"ר הואנג
‏בהזמנתו.
‏הבנתי כמה זה מדהים
‏והתחלתי לקוות.
‏קאנג וון־רה היה חבר ‏בלהקת ריקוד של שני רקדנים.
‏הוא היה ידוע בכישורי הריקוד שלו,
‏ובעבר,
‏הוא בנה את הקריירה שלו ‏כרקדן ליווי עבור זמר מפורסם.
‏אפילו שם הלהקה היה "קלון".
‏אני אעזור למר קאנג וון־רה לקום
‏כדי שהוא יוכל שוב להראות לנו
‏את כישורי הריקוד המדהימים שהוא הפגין בעבר.
‏הם אפילו העלו מופע שלם.
‏כלומר, הוא אמר לאדם בכיסא גלגלים ‏שהוא יגרום לו ללכת שוב.
‏זה מה שישו אמר.
‏אז הוא אמר לבן של כומר שהוא יגרום לו ללכת.
‏מי הוא חושב שהוא, ישו? מה קורה פה?
‏אתם בטח מכירים את כריסטופר ריב,
‏השחקן האמריקאי ששיחק את סופרמן.
‏הוא אמר שהוא היה מודע היטב ‏לעבודה שהואנג ביצע.
‏שיבוט טיפולי, הידוע גם ‏כהעברה גרעינית של תאים סומטיים,
‏מציע תקווה אמיתית.
‏הם הוציאו בול להנצחה.
‏אדם שיושב בכיסא גלגלים נראה קם על רגליו
‏ומתחיל ללכת בתנועה מתמדת לאורך הבול.
‏ואו.
‏זה מטורף.
‏איך מדען יכול לומר, "אני אגרום לך ללכת"?
‏מדענים לא יכולים להגיד דבר כזה.
‏באותה תקופה, האדם המפורסם ‏ביותר במדינה היה פארק ג'י־סונג.
‏במונחים של היום, מי זה יכול להיות?
‏מבחינה תרבותית, אלה יהיו בי־טי־אס.
‏או סון יונג־מין.
‏תהילתם של כל האנשים האלה יחד ‏הייתה הכוח שהיה לפרופסור הואנג.
‏פרופ' הואנג וו־סוק מהאוניברסיטה הלאומית
‏זכה בפרס מדען השנה הראשון.
‏משרד המדע והטכנולוגיה ‏בחר פה אחד בהואנג כמנצח
‏במלון פאלאס בסיאול הבוקר.
‏בכל שנה בחמש השנים הבאות,
‏הואנג יקבל שלושה מיליארד לשם מימון מחקרו.
‏הואנג זכה להתעניינות ‏מדעית, רפואית וציבורית,
‏אך בה בעת, התאים האלה ‏מגיעים מעוברים אנושיים,
‏וברור שזה שנוי במחלוקת עבור חלק מהציבור,
‏כי הוא מתייחס לעוברים אנושיים ‏כאל דבר מקודש או שראוי להגנה.
‏הם תחילתם של חיי אדם.
‏אז היו ויכוחים רבים בנושא בזמנו.
‏- "פי־די נוט" -
‏מספר אנשים פנו ל"פי־די נוט" בלב כבד.
‏הם שיתפו את סיפוריהם ‏וביקשו להישאר אנונימיים.
‏דיווחתי על הואנג ‏ב"פי־די נוט" בסביבות 2005.
‏זו תוכנית תחקירים מוכרת מאוד בקוריאה,
‏וגם התוכנית המובילה בקטגוריה זו.
‏זו הייתה המחשבה הראשונה שלי ‏כשקיבלתי את המידע.
‏מכיוון שמדובר בד"ר הואנג, ‏מרצה באוניברסיטה,
‏חשבתי שיהיה מדובר
‏בהטרדה מינית מסוג כלשהו.
‏המודיע אמר לנו,
‏"אני מרגיש כאילו אני רוכב על גב טיגריס, ‏ואני לא מסוגל לרדת ממנו."
‏בסופו של דבר, המודיע החליט לספק לנו מידע.
‏"עבדתי פעם בצוות המחקר של ד"ר הואנג,
‏"ויש לי פיסת מידע חשובה בשבילך."
‏"אני רוצה שניפגש ‏פנים אל פנים ונדבר על זה."
‏בתור מפיק, כמישהו שיוצר סרטים תיעודיים,
‏אני חושב שתפקידו של עיתונאי
‏הוא לחשוף את האמת, ‏לא משנה עד כמה היא לא נעימה.
‏אז חשבתי שאלך להקשיב למודיע
‏ואגלה את פשר העניין האישי הזה,
‏ואם הוא היה חמור מספיק…
‏אבל האדם שהופיע
‏היה האן האק־סו, עליו לא שמעתי קודם.
‏כיוון שהייתי חשדן מאוד,
‏מייד התלבטתי אם אני יכול ‏לסמוך על האדם הזה או לא.
‏כשהגעתי לשם, מר ריו יאנג־ג'ון
‏לקח אותי לחדר שקט, ‏ולפני שהוא סיפר לי משהו,
‏זו הייתה השאלה הראשונה שהוא שאל אותי.
‏"המפיק האן, מה בא קודם, ‏האמת או האינטרס הלאומי?"
‏המפיק האן האק־סו ענה,
‏מבלי להסס לרגע,
‏"האמת עצמה היא האינטרס הלאומי."
‏אז ידעתי שאני יכול לבטוח בו.
‏היו עסקאות לא חוקיות בנוגע לביציות,
‏ועם כל הביציות האלה שנסחרו באופן לא חוקי…
‏כשהכנו את העיצוב הניסיוני למאמר שלנו,
‏לד"ר הואנג ולי לא היה מושג ‏איך להשיג ביציות.
‏יצרתי קשר עם המעבדות
‏שהשתמשו לשם ניסויים ‏במספר הביציות הרב ביותר במדינה,
‏וביקרתי אותן בעצמי כדי להעריך את המצב.
‏שאלתי את ראשי המעבדות ‏אם הם יכולים לספק לנו ביציות לניסוי שלנו,
‏אבל כולם סירבו.
‏הם אמרו שלא נשארו להם ביציות
‏ושהם לא יכולים לעזור לנו ‏כי מה שאנחנו מנסים לעשות אינו אתי.
‏זה מה שהם אמרו באופן חד־משמעי.
‏ד"ר הואנג נעלב מאוד.
‏מאותו רגע, הוא התחיל ‏להיפגש איתם באופן אישי
‏ולסנן את אלה שהיו מוכנים לעזור.
‏הוא הגיע למסקנה שזה חייב להיות "מיזמדי",
‏בית יולדות שמתמחה בטיפול באי־פוריות.
‏פרופ' הואנג וו־סוק הדגיש
‏שהוא השתמש רק בביציות שתרמו נשים אדיבות
‏בכל פעם שצצה הבעיה האתית ‏של שימוש בביציות במחקר.
‏כבר הבעתי בפני התקשורת הזרה
‏את תודתי העמוקה והכנה לאותן נשים.
‏אני לא מכיר אותן באופן אישי,
‏אבל הן התנדבו מרצונן ‏לתרום את הביציות היקרות שלהן
‏לניסוי הזה.
‏עם זאת, חקירתנו חשפה שטענתו ‏של פרופ' הואנג לא הייתה נכונה.
‏במהלך החודשים האחרונים,
‏השגנו ראיות לכך שלמעלה מ־600 ביציות
‏סופקו דרך סחר.
‏נראה שלאישה שסחרה עם ברוקר ביציות ‏שהיא מצאה באינטרנט,
‏לא היה מושג
‏שנעשה שימוש בביציות שלה ‏במחקרו של פרופ' הואנג.
‏אישה שפעמיים סיפקה ביציות ‏למחקרו של פרופ' הואנג
‏הודתה אף היא בכך שהיא מכרה ‏את הביציות שלה דרך ברוקרים.
‏- פגישות אחרונות ‏מרפאת יולדות -
‏הם גייסו את הנשים הצעירות האלה
‏כדי לספק להם ביציות תמורת שלושה מיליון וון
‏או 2.5 מיליון וון.
‏האם יש בעיות אתיות כלשהן ‏בנוגע לביציות שבהן נעשה שימוש בניסוי?
‏טוב…
‏אולי הביציות נקנו?
‏אין לנו מקרים כאלה בכלל.
‏תודה, פרופ' הואנג.
‏שיהיה לך יום נהדר. ‏-תודה.
‏מספר הביציות שהם השיגו ‏באופן לא חוקי מגיוס הנשים האלה
‏הוא מעבר לדמיון שלנו.
‏הכתבה הראשונה שלי על הסוגיות האתיות
‏בנוגע לביציות בהן השתמש ד"ר הואנג
‏הפכה את המדינה על פיה.
‏הצילו את פרופ' הואנג וו־סוק…
‏אחרי שהתוכנית שודרה,
‏תומכיו של הואנג הקיפו ‏את בניין רשת אם־בי־סי יומם וליל.
‏בלילות הם ערכו תפילות עם נרות.
‏"נא לאסור את שידור 'פי־די נוט'."
‏"נא לאסור על 'פי־די נוט' ‏לדווח על ד"ר הואנג וו־סוק."
‏אנשים עם מוגבלויות ‏ואפילו ידוענים הגיעו לעצרת,
‏כמו גם אזרחים רגילים שתמכו בהואנג וו־סוק.
‏- תומכים בהואנג וו־סוק ‏11 בינואר, סיאול -
‏בזמנו, נהגנו לנסוע לסיאול מדי שבוע.
‏הבת שלי הייתה רק בת שש.
‏היינו מגיעות, והיא הייתה בסדר במשך היום.
‏אבל היא הייתה נהיית ‏ישנונית ומתבכיינת בלילות.
‏אז היינו צריכות לשוב למכונית.
‏הייתי סוחבת אותה על גבי.
‏והמשטרה הייתה מלווה אותי כל הדרך למכונית.
‏הם שאלו אותי מאיפה אני,
‏ואמרתי שאני מצ'ונגג'ו.
‏אז הם היו אומרים בחשאי, ‏"אתם עושים עבודה נפלאה".
‏השוטרים אמרו את זה.
‏האזרחים מסתכלים!
‏-האזרחים מסתכלים!
‏תנו לו להמשיך במחקרו!
‏-תנו לו להמשיך במחקרו!
‏עמיתיי הקוריאנים,
‏המחקר שאנו עורכים כעת
‏הוא הראשון מסוגו בעולם לכל אורך הדרך.
‏כדי לגמול לכם על תמיכתכם החמה עד כה
‏ולמען תקוותיהם של מטופלים ‏הסובלים ממחלות חשוכות מרפא,
‏אני אמשיך במסלול זה כמדען גרידא ותו לא.
‏ד"ר הואנג הבין לעומק את הרגש הלאומי בזמנו
‏ואת ההיבט הפטריוטי.
‏לכן, יומיים אחרי שידור התוכנית על הביציות,
‏הוא הזמין נחיל שלם של עיתונאים
‏וערך מסיבת עיתונאים בשידור חי.
‏למען האמת, אני מרגיש שלו הייתי אישה,
‏הייתי שואב את הביציות של עצמי
‏כדי לבצע את הניסויים שלי.
‏המקרה הזה מראה לנו כיצד החברה הקוריאנית ‏שמה דגש על תוצאות באופן חפוז,
‏תוך שהיא דוחקת את כל שאר הדברים לשוליים,
‏וכיצד אנשים יכולים להיסחף כל כך ‏באמונה דוגמטית ופשיסטית זו
‏עד כדי כך שהם מסוגלים להתעלם מהאמת, ‏אם זה למען המדינה.
‏"למה אתה חותר תחת מדען מבטיח?"
‏"כדאי לך לסתום את הפה שלך למען המדינה."
‏"הם מפתחים טכנולוגיה לשם קידום המדינה."
‏"במקום לעזור למדינה, אתה תמיד מתלונן."
‏"הגאווה שלנו, הגיבור שלנו
‏"הביוטכנולוגיה שלנו הדהימה את העולם
‏"ד"ר הואנג, הישאר חזק
‏"ד"ר הואנג, אנחנו אוהבים אותך"
‏- ד"ר הואנג הוא עתיד קוריאה -
‏הייתי בהלם מוחלט מהנשים ‏שהציעו מרצונן לתרום את ביציהן.
‏זו הייתה הפעם הראשונה שהרגשתי ‏שהחברה שלנו באמת יצאה מדעתה.
‏כי ככה זה קורה בדרך כלל.
‏דרושות הרבה ביציות בשביל הניסויים,
‏והביציות האלה נלקחות מנשים צעירות.
‏שמעתי ששאיבת ביצית הוא תהליך מייסר.
‏באותו רגע הבנתי לראשונה שאנחנו כמו ‏גרמניה בשנות ה־30 של המאה הקודמת.
‏מספר המתנדבות לתרומת ביצית ‏עבור המחקר של ד"ר הואנג
‏הגיע כעת ל־1,000.
‏הן אמרו שאם יש ‏כל כך הרבה בעיות עם הביציות,
‏הן יתנדבו
‏לתרום את הביציות שלהן.
‏אז התומכים שלו קיימו ‏אירועי תרומת ביציות ברחבי המדינה.
‏נשים מכל תחומי החיים ומשפחות של אנשים
‏עם מחלות חשוכות מרפא ומוגבלויות נאספו יחד
‏כדי להקים קרן לתרומת ביציות
‏הנדרשות למחקר.
‏אם נשים מבינות את המטרה ואת השימוש
‏בתרומת ביצית למחקר וטיפול,
‏הן ישתתפו מרצונן החופשי ועל פי שיקול דעתן.
‏אחרי הכול, כולנו בני אדם.
‏אנחנו מרגישות מחויבות לעזור ‏לאלה שמזלם לא שפר עליהם,
‏ואנחנו מאמינות שזו הדרך הטובה ביותר.
‏זה לא היה קל.
‏זה לא היה קל, אבל אני…
‏כלומר, זה היה מחקר.
‏מחקר שאי אפשר לעשות ללא ביציות.
‏אז הייתי מציעה בשמחה את…
‏ראיתי בה גרעין של חיים.
‏רציתי לתרום אותה בשמחה.
‏זה לא היה למען הואנג וו־סוק האינדיווידואל,
‏אלא למען האנושות ולמען מטרה נעלה יותר.
‏זו הייתה הכוונה שלי בזמנו. ‏-דוקטור!
‏בוא לדאיגו!
‏בבקשה, שמור על עצמך, ד"ר הואנג! ‏-שמור על עצמך!
‏בבקשה תחזיק מעמד! אנחנו נתמוך בך!
‏הכתבים ותומכיו של הואנג ‏כבר התמקמו מחוץ לביתי.
‏זה היה אסון אם הייתי הולך לשם.
‏היו מכים אותי למוות.
‏קיבלתי אינספור איומים.
‏איומים כמו, "אני אהרוג אותך".
‏היו כל מיני סוגים.
‏גרתי בקומה ה־13 של בניין בן 15 קומות.
‏וכתבים מתחנת שידור עשו סנפלינג מהגג
‏ונכנסו לבניין שלי דרך החלון.
‏הם צילמו סרטונים של הבניין שלי, ‏וזה הופיע בחדשות באותו יום.
‏אחת הביקורות השכיחות שקיבלתי הייתה,
‏"איך יכולת לבגוד באבא שלך?"
‏בקוריאה הדרומית, לערוך טקס חתונה של מישהו
‏משמעו שתהיה שם עבור בני זוג לשארית חייהם.
‏הוא ביקש ממני לערוך את הטקס שלהם, ‏ואני הסכמתי בשמחה.
‏כשהילד הראשון שלו נולד,
‏הוא ביקש ממני להיות הסנדק.
‏אז ביקרתי בבית החולים והפכתי לסנדק
‏של התינוק החדש.
‏מאוחר יותר גיליתי שבמשך כל הזמן הזה,
‏הוא התכתב באימיילים ‏עם המפיק האן האק־סו מרשת אם־בי־סי.
‏זה לא בסדר שאנשים אומרים ‏שבגדתי במנטור שלי,
‏שהוא אפילו לא בן משפחה, ‏מפני שלא הייתי שותף לשקרים שלו.
‏זאת לא ההגדרה שלי לבגידה.
‏המילה "בגידה"…
‏עבור מדענים, המילה הזו תקפה
‏רק כאשר אנחנו בוגדים באמת.
‏אני חושב שיש דימוי של מדענים ‏כמעין מחפשי אמת טהורים.
‏ועבור מדענים רבים, אני חושב שזה נכון.
‏זה מתאים. לכן הם נכנסו לתחום.
‏אולי הם אנשים חכמים.
‏הם היו יכולים להרוויח ‏יותר כסף בעבודה אחרת.
‏אבל רבים מהם סקרנים ומתעניינים,
‏והם רק רוצים לחקור אחר הסקרנות הזו.
‏אבל צריך לדאוג גם לקריירה,
‏ומדענים, כמו כל אחד אחר, ‏צריכים לספק תוצאות.
‏כל המדענים נמצאים תחת לחץ.
‏יש המון תקווה והתלהבות ‏סביב תחומי מדע רבים,
‏ולא כל מדען בעמדתו של הואנג
‏היה עושה את מה שהוא עשה.
‏לפי המאמר שפורסם ‏בכתב העת "סיינס" במאי האחרון,
‏הצוות של פרופ' הואנג גידל בהצלחה
‏אחד עשר תאי גזע בסך הכול.
‏עם זאת, הועלו ספקות
‏בקרב חברי צוות המחקר שהתאים היו פגומים
‏או שהם בכלל לא היו תאי גזע מלכתחילה.
‏מדען בעל הכינוי אנונימוס…
‏הוא כבר לא מדען. הוא מגדל תפוחי אדמה כיום.
‏הוא מישהו שאוהב מדע.
‏אז בזמנו, הוא קרא את המחקר של ד"ר הואנג.
‏כשהוא קרא אותו שוב, הוא ידע מייד שהתמונות
‏של מה שנטען שהם תאי גזע, עברו מניפולציה.
‏שורות התאים הנוספות,
‏שצוותו של פרופסור הואנג טוען שהפיק,
‏יעבור ניתוח דנ"א כדי לוודא
‏שהם באמת תאי גזע סומטיים ‏משובטים ספציפיים למטופל.
‏למאמר הזה היו השלכות
‏על המדע של כל מדינה מתקדמת בעולם,
‏על הקריירה של מאות אלפי מדענים,
‏על סטודנטים לתואר שני ופוסט דוקטורט,
‏שהיו משתמשים במאמר הזה
‏כבסיס לעבודה שלהם, ואז נכשלים.
‏- 23 דגימות נותחו ‏ב־3 מוסדות מחקר -
‏האוניברסיטה הלאומית,
‏שעסוקה בבחינה מחדש ‏של מחקר תאי הגזע של פרופסור הואנג,
‏תוציא בקרוב עדכון
‏בקומה הרביעית במטה האוניברסיטה.
‏הייתי אז ראש צוות המחקר האנושי,
‏אז היו לי את הנתונים הגולמיים.
‏אני גם כתבתי את הטיוטה הראשונה ‏של המאמר בכתב העת "סיינס"
‏והעברתי לו אותו.
‏הוא שינה את הנתונים הגולמיים ‏ממש לנגד עיניי כפי שהוא ראה לנכון,
‏כאילו הוא מפעיל את סמכותו.
‏הוא שינה את המספרים, סתם כך.
‏הוא הוריד את שיעור הכישלון ‏והעלה את שיעור ההצלחה.
‏הוא מחק את האחוזים האלה בעט האדום שלו
‏ורשם את המספרים שהוא רצה,
‏ואז הורה לי לשכתב את המאמר.
‏המאמר המדעי מ־2005 דיווח
‏שאחת עשרה שורות תאי גזע ספציפיים למטופל
‏נוצרו משיבוט תאים סומטיים.
‏עם זאת, האמת היא ‏שהנתונים של 11 תאי הגזע האלה
‏פוברקו משני תאי גזע בלבד.
‏ראשית, יש לנו חדשות מזעזעות והרסניות כאחד.
‏עדות ניתנה לכך
‏שמתוך 11 תאי גזע עובריים של פרופ' הואנג,
‏לפחות 9 מהם מזויפים.
‏מה התוכניות שלך עכשיו? ‏-תגיב בבקשה.
‏יש לך תגובה? ‏-תן לנו תגובה.
‏הפרקליט שלי יעשה זאת.
‏רק מילה אחת, בבקשה.
‏קיווינו שזה לא כך,
‏אך הממצאים הראשוניים ‏של ועדת הבירור הפנימית של אוניברסיטת סיאול
‏הותירו את האומה כולה בתדהמה.
‏חשבתי שמחקר תאי הגזע של ד"ר הואנג
‏יניב תוצאות מוחלטות,
‏אף שלא הייתי בטוח מה השתבש בתהליך.
‏אבל אם הוא מעולם לא עבד ‏על יצירת תאי הגזע של בני
‏מלכתחילה,
‏אם הוא כלל לא ביצע את המחקר,
‏אז הוא באמת אדם נורא.
‏המדע מבוסס על מערכת אמון.
‏וכשמערכת האמון הזו מתפרקת,
‏יש להטיל עונש חמור,
‏אחרת, כל המדע מתמוטט.
‏רגע המפלה של ענק המדע המודרני.
‏מבחינת הצוות שלו, זה היה יום אבל.
‏תחת חוק הענישה החמורה ‏על פשעים כלכליים ספציפיים,
‏האשמנו את ד"ר הואנג וו־סוק ללא מעצר
‏בגין הונאה, מעילה, ‏והפרת חוק הבטיחות והביואתיקה.
‏משרד התובע המחוזי של סיאול
‏מלא בקריאות בכי.
‏המשטרה שלחה שלוש יחידות ‏לחסום את הגישה לבניין
‏למקרה שתומכיו של ד"ר הואנג, ‏שאינם מרוצים מההכרזה,
‏יפגינו התנהגות קיצונית.
‏זמן קצר לאחר מכן, ‏סוף סוף שודרה הכתבה ב"פי־די נוט".
‏צפיתי בה יחד עם בני ואשתי.
‏לאחר התוכנית,
‏בני פנה שמאלה כדי להביט בי
‏ושאל,
‏"אבא, זה אומר שלא אוכל ללכת שוב?"
‏"אלוהים בטוח
‏"יעזור לך
‏"לעשות זאת."
‏"אנחנו פשוט מאמינים באלוהים, לא באנשים."
‏"אז אין צורך להתייאש מזה."
‏ואז בני אמר,
‏"אבא,
‏"אני מרגיש אותו דבר."
‏ואז הוא בכה.
‏זמן קצר אחרי תקרית "פי־די נוט"
‏בנוגע לד"ר הואנג,
‏בני…
‏איבד הכרה.
‏החבר'ה האלה שיקרו, והם צריכים ללכת לכלא.
‏אבל כמובן שזה לא מה שקרה.
‏הונאה מדעית היא לא פשע.
‏אין דרך מציאותית ‏להכניס מישהו לכלא בגלל דבר כזה.
‏אפשר להמשיך בקריירה.
‏ד"ר הואנג כן הסתבך ‏על מעילה בכספי המענק שניתנו לו.
‏אבל על הונאה מדעית?
‏אין דרך מציאותית ‏להכניס מישהו לכלא בגלל דבר כזה.
‏אני מבקש סליחה.
‏אני מתבייש עד כדי כך שקשה לי להתנצל.
‏בהתחשב בכמות האהבה, ‏התמיכה והציפייה שהפגנתם כלפיי,
‏אין לי שום זכות להיות כאן.
‏אני מודה בכול, ושוב, ‏אני רוצה להביע את התנצלותי.
‏הפרשה הזו הייתה שיעור חשוב
‏והפכה לאבן דרך
‏לא רק עבורי
‏אלא גם עבור הקהילה המדעית
‏בקוריאה וברחבי העולם.
‏יהיה פחדני מצידי להצדיק את מעשיי ‏בתירוץ שהפעילו עליי לחץ.
‏מי הפעיל עליי לחץ כזה, שיגרום לי
‏לעשות דבר כזה?
‏זה סתם תירוץ פחדני.
‏זה קרה בגלל החמדנות המופרזת שלי.
‏אין עוד את מי להאשים.
‏עם זאת, באופן כללי,
‏אם איוולד מחדש, ותהיה לי הזדמנות
‏לבחור שוב את דרך חיי,
‏אני רוצה לבחור באותה דרך.
‏אני חושב שישנן בעיות מבניות אמיתיות
‏באופן שבו הגדרנו את המדע.
‏ואני חושב שלעיתים קרובות,
‏תחת מסווה של ניסיון לעסוק במדע הטוב ביותר,
‏אנו מעודדים התנהגות לא נאותה.
‏אני חושב שחשוב ביותר ‏שמדענים יחשבו על אתיקה,
‏והקדשתי את הקריירה שלי
‏לניסיון ללמד מדענים איך לחשוב על אתיקה.
‏כולנו,
‏בין אם אנחנו מדענים, ‏או שרברבים, או שחקני בייסבול,
‏חייבים לקחת אחריות על האתיקה שבעבודתנו
‏ועל ההשלכות של עבודתנו על אחרים.
‏- סיביר ‏רוסיה -
‏תודה רבה על ההזמנה.
‏אתה תרמת רבות לפיתוח
‏חקר הפלאונטולוגיה, במיוחד המולקולרית.
‏אנחנו מעריכים מאוד את כל מה שעשית למעננו
‏ולמען המדע המולקולרי של רוסיה כולה.
‏זו הייתה משלחת חקר בקיץ 2012
‏באזור קזאצ'יה, שנמצא בצפון־מזרח סיביר.
‏באותו זמן, הוטל עליי הקלון
‏הגדול ביותר בכל הקריירה המדעית שלי.
‏לאחר עבודה קשה רבה, ‏המליצו עליי למשלחת הזאת.
‏אם לא אספק שום תוצאות במשלחת החקר הזו,
‏לעולם לא אקבל הזדמנות נוספת.
‏כל הקירות מכוסים בגבישי קרח.
‏כאן מצאנו את עצם המרפק של הממותה הצעירה.
‏המערה הזאת לא התרחשה באופן טבעי.
‏ציידי הממותות ריססו מים בלחץ גבוה
‏ויצרו את המערה חלק אחר חלק.
‏הציידים רצו רק את השנהב של הממותות.
‏מצד שני, אנחנו נכנסנו ‏כי רצינו את הדגימות, לא את השנהב.
‏נאמר לנו שייתכן שהמערה מסוכנת ‏כי היא עלולה להתמוטט.
‏בסדר.
‏הינה זה. ‏-אדוני, צריך ללכת.
‏צריך לעזוב. ‏-למה?
‏כי… ‏-למה אנחנו צריכים לחזור?
‏למה? ‏-אנחנו צריכים לחזור כי…
‏הכניסה קורסת ברגע זה.
‏באמת? ‏-כן.
‏בסדר. ‏-אנחנו צריכים, חייבים…
‏בסדר, בואו נצא.
‏קדימה. בסדר.
‏הדגימה שלי.
‏אם המערה תתמוטט, כל מי שבתוכה ייהרג.
‏לא תהיה דרך להציל אותנו. כולם ימותו.
‏באותו הזמן,
‏הייתי מוכן להקריב את חיי.
‏הייתי מחויב לכך בתוקף.
‏חייתי מספיק שנים,
‏והגעתי לשם
‏במטרה להגשים יעד מדעי.
‏אז אם החיים שלי היו נקטעים שם,
‏עדיין הייתה להם משמעות.
‏בחדר הקטן הזה יש מספיק ציוד מדויק
‏כדי להשלים את הצעדים הראשונים ‏לקראת יצירת שיבוט ממותה.
‏מי שפיקח על התהליך היה פרופסור
‏מקרן הטכנולוגיה הביו־רפואית ‏הקוריאנית "סואם", הואנג וו־סוק.
‏בין הדגימות שהשגנו,
‏מצאנו דגימות שריר עם עקבות דם.
‏זה היה הרגע שבו חשבנו,
‏"אולי נוכל סוף סוף להגשים את החלום שלנו."
‏וזה מה שתועד באותו רגע.
‏משם, כל עוד נוכל למצוא תא חי אחד, זה הכול.
‏שלא לציטוט, כבר השגנו את התאים החיים.
‏אם פרויקט הממותה יצליח,
‏אם ממשלת רוסיה תסכים,
‏אני רוצה להכניס
‏מספר ממותות
‏לאזור המפורז כדי ליצור "חגורת ממותות" ‏בין קוריאה הדרומית לקוריאה הצפונית.
‏זו תהיה תחילת האיחוד מחדש של שתי המדינות.
‏הצעד הראשון של הכול.
‏שימוש בשיבוט לצורך שימור זנים
‏או דה־הכחדה, כפי שקוראים לזה.
‏יש הרבה בעיות עם זה. ‏אחת מהן היא שזה מאמץ רב־משאבים.
‏שנית, אם משבטים,
‏זו תהיה הכלאה בין בני משפחה, מעצם ההגדרה.
‏נקבל חיות זהות מבחינה גנטית,
‏וזה לא עוזר לסוג הקיימות ‏ארוכת הטווח של המין הזה.
‏יצור שחוזר לחיים באמצעות שיבוט ‏אינו היצור הזה באמת.
‏היצור הזה התקיים במערכת אקולוגית ובעידן
‏שסיפק לחייו קונטקסט נרחב,
‏הן משפחתי והן טריטוריאלי,
‏כמו גם דו־קיום עם חיות אחרות.
‏ועכשיו, פשוט מחזירים אותו מחוץ להקשר הזה.
‏מהו טירנוזאורוס רקס מחוץ לתור היורה?
‏זה פשוט מעין סימולאקרה,
‏מעין טירנוזאורוס רקס בכאילו.
‏- אגם קומו ‏איטליה -
‏הינה. צ'ילו, בוא!
‏בוא נשים אותך…
‏את גופך הראשון באדמה.
‏שיבוט הכלב שלי ‏הוא הדבר הכי טוב שעשיתי בחיי.
‏אנשים כותבים,
‏"אתה משחק את אלוהים", ‏או, "זה לא אותו כלב".
‏כולם שליליים.
‏כולם שואלים את אותה השאלה.
‏"הוא אותו הדבר מבחינה גנטית,
‏"אבל האופי שלו בטח שונה."
‏ולמעשה, אני תמיד עונה שזה אותו הכלב.
‏כי אם נשבט כלב
‏וניתן לו אותה סביבה, אותה משפחה,
‏ואותם ילדים בסביבה,
‏הוא יתנהג בדיוק כמו הכלב הראשון.
‏אני לא רואה את זה כאילו שיבטתי אותו. ‏הוא צ'ילו. הוא חזר.
‏הוא שרד את המוות.
‏תהליך השיבוט חזק מאוד ‏ומסוגל לעזור לאנשים רבים.
‏שיבוט הוא בעצם גלגול נשמות.
‏הוא יוצר מחדש את הגוף המת.
‏אני חושב ששימושי מאוד לעשות את זה.
‏כאן טמון גופך הראשון.
‏ו…
‏בקרוב תיקח על עצמך את תפקידו.
‏זה מוזר מאוד, כי צ'ילו כבר גדול.
‏אני מרגיש שהוא מחליף אותו לגמרי,
‏אז למעשה, בשבילי, זה כמו לומר,
‏"אתה תיקח עכשיו את תפקידו."
‏וסוף סוף מצאנו מקום ‏שבו הוא יוכל לנוח על משכבו בשלום.
‏בפעם הראשונה מסוגה בעולם, ‏חוקרים סינים שיבטו שני קופים בריאים
‏על ידי שימוש באותה טכניקה ‏שיצרה את דולי הכבשה לפני שני עשורים.
‏המחסום של שיבוט מיני פרימטים נפרץ כעת.
‏בעיקרון, אפשר לשבט כל פרימט, כולל בני אדם.
‏בואו נודה בזה, ‏הטכנולוגיה שנויה במחלוקת כל הזמן.
‏אני בטוח שהמכונית הייתה שנויה במחלוקת.
‏כעסו שהיא מפחידה את הסוסים.
‏אני חושב שכל מה שאנחנו עושים ‏שנוי במחלוקת בשלב מסוים.
‏איבדתי שתי בנות כשהן היו צעירות מאוד.
‏והראשונה, אניה…
‏לעולם לא אשכח איך זה השפיע עליי.
‏זה משפיע עליי עד היום.
‏למעשה, החזקתי אותה בזרועותיי כשניתקו אותה.
‏אם מישהו היה מסתובב ואומר לי,
‏"היי, אנחנו יכולים לשבט אותה ונחזיר אותה."
‏לא באמת הייתה לה הזדמנות לפתח אישיות.
‏היא תהיה זהה מבחינה גנטית.
‏היא תהיה הבת שלי.
‏האם הייתי מסכים?
‏ו…
‏אני מוכרח לומר שכן.
‏אין דבר גרוע מארונות קבורה קטנים.
‏אז האם יש תפקיד לשיבוט בבני אדם?
‏לטענתי, במקרים נבחרים ביותר.
‏אבל אם מישהו היה אומר לי,
‏"תרצה שישבטו אותך?" את הגופה שלי ישרפו.
‏אותי לא מחזירים משום מקום.
‏אף אחד לא משחק עם הדנ"א שלי.
‏לעיתים קרובות, המדע מקדים בהרבה את האתיקה.
‏והאתיקה מנסה להשלים את הפער
‏כי מדענים עורכים כל מיני ניסויים,
‏ומדי פעם, הם עולים על משהו,
‏וחייבים לומר, "חכו רגע.
‏"אנחנו צריכים לדבר על זה."
‏למרבה הצער, לעיתים קרובות, ‏המומחים לאתיקה הם היחידים שאומרים זאת.
‏אף אחד לא מקשיב לנו.
‏אבל לפעמים השיחה הזאת נעשית רצינית מאוד.
‏לפעמים אנחנו מצליחים ‏לגרום לאנשים להקשיב ולומר,
‏"זה משהו שעומד לקרות,
‏"ואנחנו באמת צריכים לשים לב לזה."
‏- סיאול ‏קוריאה הדרומית -
‏קוריאה היא המדינה שבה נולדתי.
‏אני מרגיש נינוח בכל פעם שאני חוזר מחו"ל,
‏גם אם אני מגיע רק פעם או פעמיים בשנה.
‏כומר.
‏בחיי. ‏-ברוך הבא.
‏מה שלומך?
‏בחיי.
‏כומר.
‏לא הזדקנת בכלל.
‏גם אתה לא, כומר.
‏בוא ניכנס.
‏אתה נראה צעיר יותר.
‏כומר, רציתי לראות אותך.
‏היון הוא מישהו שלעולם לא אוכל לשכוח.
‏ההבטחות הגדולות שהבטחתי לו.
‏אני מקווה
‏שתמשיך לקיים את ההבטחה שלך להיון
‏בליבך, כפי שעשית עד כה.
‏יש עוד רבים אחרים כמו היון, נכון?
‏כן, נכון. ‏-יש רבים אחרים.
‏כן.
‏אני מאמין
‏שהם נתנו לך משימה לעזור להם.
‏בין מבקרי טכנולוגיית השיבוט,
‏יש כאלה שמתעקשים שהשיבוט ‏מנוגד לפקודת האל או לסמכות הבריאה
‏ושזהו ניסיון
‏לשחק את אלוהים.
‏עם זאת,
‏איך מישהו יכול להעז לטעון
‏שזו ממלכת אלוהים?
‏תרגום כתוביות: ליאור כרמל