Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
MOJE PAPIRNATE LUTKE
Primo Bottacìn, jeste li napisali?
Gospodine Bottacìn, vaš pismeni ispit nije osobito dobar.
Rekao bih da je nezadovoljavajući, posebno gramatika.
Mila majko... -Bottacìn, razumijem da ste možda uzbuđeni.
Svi smo mi katkad emotivni.
Postavit ću vam samo jedno pitanje. Očekujem vaš precizan odgovor. U redu?
Kako glasi prvi članak našeg ustava?
Talijanskog ustava.
Idemo, Bottacìn.
Dakle, Italija... -Italija...
- Jest... -Jest... - Republika. -Republika.
Demokratska... -Demokratska...
- Koja se zasniva... - Koja se zasniva na...
- Zasniva se na... - Sad ćete mu sve reći!
Zasniva se na ra... Ra... Rad... -Na radu! -Na radu! -Na radu!
Bravo, Bottacìn. Zasniva se na radu. Naravno. Bottacìn, čestitam!
Mislim da bi ovo moglo biti dovoljno, zar ne?
Hvala. Hvala!
Hvala.
Ludovico Mazza.
To je čudo, oče. Postigao je čudo.
Gospodin prosvjetljuje i pomaže dušu i um.
Pišite i ako nešto trebate, javite.
Dobro? -Gospo Lina, odlaze u Treviso, ne emigriraju.
Primo, dođi da te zagrlim.
Hvala, oče. -Ciao, Primo. Ciao.
Mama...
Tata.
Što ti je udarilo u glavu?
Zašto si odlučio završiti javni tečaj?
Zašto želiš biti poštar?
Zašto želiš otići odavde?
Bok, tata.
Idi, ludo. Idi.
Čuvaj se u gradu, posebno se čuvaj drugih.
Idemo.
Najsretniji je Tiberio.
Sad kad je završio osnovnu školu,
upisali smo ga u školu za računovodstvo.
Dobar si. Bolje ti je vjerovati psu nego čovjeku.
Imaš pametnu glavicu, dobro uči, dečko!
Tiberio! -Idi, zove te.
U gradu više nema mladih kakvi su bili nekoć.
Sad svi žele imati stan, auto, televizor...
Kakva će to biti budućnost?
Pišite nam! -Sretno! -Bok!
Godina 1978. bila je osobita za mene i moju obitelj.
Naš se život radikalno promijenio.
Sve je počelo s putom u Treviso.
Nisam više spavao tresući se od hladnoće.
Nisam više upotrebljavao zahod izvan kuće.
Nisam više morao ustajati u 6 h da bih stigao u školu.
Ali sve su te nelagode
u idućim mjesecima postale dio dotad meni nepoznatog osjećaja,
nostalgije.
Osjećao sam nostalgiju prema stvarima koje se više neće vratiti.
Nestani. Idi.
I? -Nemam što reći. To je nešto sasvim drukčije.
Idemo večerati.
Večeras ćemo jesti nešto novo i moderno.
Pohani punjeni jastučići.
Nemoj tako. To je samo stvar navike.
Je li spremna moja uniforma za sutra?
Sve je spremno.
U životu sam dotad u kinu bio samo dva puta,
a sad sam stanovao preko puta kinodvorane.
Bila je to prva lijepa stvar u gradu.
Anna! Košulja!
Spremna je!
Odnesi je tati.
- Tata, izvoli košulju. - Zovi mamu. -Mama!
- Što je bilo? -Dođi! - Što se događa?
Pomozi mi. -Pobogu!
Tiberio, pristavi kavu. Trči!
Nije gotova kava? Krasni smo. Zakasnit ću prvi dan posla. Kakva sramota!
Nisam ja kriva što na sve ja moram misliti! -Nisi? A tko je onda kriv?!
Ti! Nisi u stanju ni cipele zavezati.
Tata! -Primo!
Sendvič, rukavice i šal za hladnoću.
Meni da je hladno?
Hvala.
Idem. -Idi.
Čuvaj se.
Idemo.
Glupane!
Pazi!
Pošta!
Dobro jutro. -Dobro jutro, gđo Bottacìn.
Gospođa Bottacìn...
Otpor
Gospon Pavan, to je kazna.
Nevolja.
Dođi, idemo.
Pozdrav.
- Bacit ćeš to? -Neću. - To još može koristiti.
Pozdrav, kino je zatvoreno? -Da, gospođo.
Rekonstruiramo kino. Moramo ga modernizirati, biti u korak s vremenom.
Da, danas svi imaju televizore i ostaju kod kuće.
Nekoć je ovdje poslijepodne bio red čak i za animirane filmove.
Ali otkad mi je preminula žena... Ona se razumjela u filmove.
Tko je vam je mladić? Sin? -Da.
Tiberio, pozdravi gospodina. -Dobar dan.
- Jako je sramežljiv. - Koliko ima godina?
14. -Znači da je star kao i moj sin.
Za što se školuje? -Računovodstvo. U ponedjeljak kreće u školu.
Nedavno smo došli u Treviso. -I moj sin Giacomo upisao je računovodstvo.
Predstavit ću ti ga.
Giacomo! -Jesi li čuo? Gospodin će predstaviti svojeg sina. -Giacomo!
Gdje je nestao? Poslijepodne je inače uvijek ovdje. Giacomo!
Miran je. Ni Giacomo nema puno prijatelja.
Nije sramežljiv, ali...
Giacomo! Dođi ovamo!
Ništa. Predstavit ću ti ga idući put.
Vratit ćemo se kad opet otvorite kino.
- Doviđenja. -Doviđenja. - Tiberio, pozdravi. -Doviđenja.
Da...
Giacomo!
Gdje si se zavukao? -Bio sam tu iza, slagao sam kutije.
Gluposti govoriš. Kutije...
- Mama. -Reci, ljubavi. - Smijem li skinuti leptir-kravatu?
Ne, ovako si vrlo elegantan.
Požuri se da ne zakasniš.
Bok, ljubavi!
Bok.
Kladim se da te mamica dopratila. -Vidi ti ovo čudo!
Djeco, idemo u razrede! Požurite se! Jeste li gluhi?!
Idemo, djeco! Ulazite!
Dakle?
Pogriješio sam. Imam preporučeno pismo za g. Claudija Giordana. Pardon.
Nema pogreške. To sam ja.
Idi, ali tati reci da svako toliko ipak prođe ovuda da plati račune.
U redu, reći ću mu. Pozdrav.
To je sin Bastiana Brusòna, vlasnika kina.
Loše im ide.
Prvo je ostao udovac, a sad se šuška čak i o stečaju.
Tko više navečer izlazi?
Muž i ja ostajemo kod kuće i u ugodi svojeg doma gledamo TV.
Kupio je novi TV u boji s 99 kanala.
Mi već neko vrijeme imamo TV u boji.
Imamo čak i videorekorder, gotovo kao da smo u kinu.
A vi, gđo Bottacìn?
Mi? Mi još imamo crno-bijeli TV
zbog očiju. Da, zbog vida.
Kažu da je TV u boji opasan za vid.
Trebao bi početi odlaziti kod pristojnih dječaka, sinova gospode.
Trebao bi i učiti glazbu. Nije li tako?
Da.
Otpjevaj tati pjesmu, najbolje onu o vojnicima.
Kapetan družine
ozlijeđen je i umire...
Bravo. Bravo! Čuješ li ga?
Ne. -Zašto?
U glazbenu školu ide i kći maršala Lomanta.
Eto! Tamo idu djevojke. Ne želim da moj sin odlazi na određena mjesta.
Počet će s pjevanjem, a na kraju će stavljati ruž!
Ti ne možeš ni zamisliti što ja sve viđam svaki dan!
Bravo. Tako se uništavaju talenti.
Ne zanimaju me talenti. Hoću reći da...
Hej! Hoćete li prestati? Nismo na selu!
Svejedno imaš pravo. On se nečime poslijepodne mora baviti.
To može biti neki zdrav i ispravan sport.
Tenis!
Ragbi.
Kolega mi je rekao da župnik okuplja ekipu.
Sutra ću ići razgovarati s njim. Jesi li zadovoljan?
Zadovoljan je.
Ništa nisam znao o ragbiju, no to mi je bilo draže od pjevanja.
U suštini mi nije bilo jasno zašto je sad, kad smo došli u grad,
bilo nužno imati ispunjene dane.
Moji su kontinuirano bili uzrujani.
Ragbi nije samo sport,
nije to igra. Ragbi je životna filozofija.
Hrabrost, odanost, požrtvovnost!
To su osnovna pravila za razvoj ljudskosti.
Jao onome tko se žali na to.
Jao onome tko spušta pogled.
Vi ste tek dječaci, ali pobogu!
Ja ću od vas napraviti ratnike, vitezove ovalne lopte. Jasno?
Don Marcello barem nije bio loš.
Nije sličio na svećenika. Više je sličio na indijanskog poglavicu,
na mješavinu Tiger Jacka i Ludog Konja.
On je bio naš trener, predsjednik, maser, duhovni vođa.
Pričalo se da je igru ovalnom loptom donio čak od bolivijskih Indijanaca.
Ovaj je perolak. Što ću s tobom?
Pričalo se i da je u Boliviji ostavio ženu i sina,
no to nije bila provjerena informacija.
Dobro je. Bravo! Hajde!
Don Marcello je više od mjesec dana za mene tražio prikladnu ulogu.
Bio je to dug i kompliciran mjesec
tijekom kojeg je don Marcello uspio shvatiti što je moj poziv.
Kad primaš loptu, lagano savini koljena. Ovako...
Ja sam u tom mjesecu pronašao što je u gradu lijepo.
Otkrio sam to jednog prosinačkog poslijepodneva.
Gledaj!
Hajde, obuci se. Imam iznenađenje za tebe.
Kakvo iznenađenje?
Karte za kino! Otvorena je kinodvorana!
Hajde! Pokreni se!
Mi smo završili. -Hvala, stari.
Spasio si me.
- Što se tiče plaćanja... - Ne opterećuj se.
Sad ćeš zaraditi hrpu novca. -Da, nadajmo se.
G. Bastiano, bravo! Otvorili ste opet kinodvoranu!
O, Bože! Ne...
Malo je mračno.
Tu su karte...
Pornografske želje tajnice
Gospođo Bottacìn!
Jesi li vidio? Više nema zadrške. Sve je dopušteno radi zarade.
Brusòn, bio si u stečaju i opet ćeš u stečaj otići.
Već mi dva mjeseca nije platio. Sad mi je dosta.
Jao njemu zakorači li u moju mesnicu. Jasno?
Da znaš da je vikao. Kakva sramota!
Kažem ti, mužu, problijedio je od straha.
Laku noć. -Laku noć.
Sretneš li sina vlasnika kina,
ne pozdravljaj ga. Pravi se da ga ne poznaješ.
Molim te. -Ne pretjerujmo. Kakve sad sin ima veze s tim?
Ja ti kažem da profesori vide takve stvari. -Nemojmo govoriti gluposti.
Jadnik je bio na rubu stečaja, pa je promijenio žanr filmova.
Što je tu loše? Mi tamo ne moramo ići i gotovo.
Prljave slike su izložene da ih svi vide.
Susjedstvo će zaratiti protiv njega.
Žena maršala Lomanta rekla je da postoje osnove za tužbu.
Ona zna što govori.
Krasan maršal. Čak ni talijanski ne govori.
Da, ali imaju televizor u boji s 99 kanala.
A mi? Mi imamo crno-bijeli televizor kao neki siromasi.
Prestani stalno gledati druge. Prestani!
Hej! Želiš li?
Ne. -Dakle, ti ne pušiš.
I ja sam samotnjak. 90% učenika ove škole su glupani. To ti ja kažem.
Čuj... U kinu tvojeg tate... Ovi novi filmovi...
Pornići? -Pornići?
Stvarno ne znaš što to znači?
To su filmovi u kojima se muškarci i žene...
Jesi li shvatio?
Zbog toga je nastao cirkus.
Svi zaziru od mene. Baš svi.
Tata nije imao novca, pa je prihvatio dobru ponudu.
Što je trebao napraviti? Bili smo pred stečajem. Potrošili smo sav novac.
Bok, cure! -Bok, Giacomo.
Lijepe su, zar ne?
Nisi valjda peder. -Peder?
Tiberio, ti stvarno ništa ne znaš.
Pederi su oni koji to ne rade sa ženama.
Ne, nisam peder. -Jesi!
Želiš pokušati? Želiš li, pitat ću don Marcella.
Ne, ne zanima me to. Ja sam anarhist.
Anarhist? Što to znači?
Moj brat kaže da su anarhisti oni koji vole biti sami.
U redu. Bok. -Bok.
Bottacìn, zar se sad dolazi?
G. Giordani!
Pošta!
Slobodno?
Smetam li?
Vrata su bila otvorena pa sam...
Pošta.
Jeste li dobro?
Obavili ste svoje. Sad idite.
Pismo je preporučeno, morate potpisati primitak.
Gospodine, što su ti gadovi napravili od vas.
Morate u bolnicu! Dopustite mi...
Ustanite. Idemo u kupaonicu oprati lice.
Pustite me da umrem. -Prvo ćemo oprati lice, a onda ćemo umirati.
Tako će biti bolje. Idemo.
Imate li dezinficijens i flastere?
Kako li te ta bitanga prebila...
Kad me ostave jer im žene nešto posumnjaju, rade ružne stvari
kao da sam predmet, a ne ljudsko biće
kako ne bih dalje govorio o onima kojima sam se dao.
A ti?
Kako me ti vidiš?
Gospođice, kako vas vidim?
Dok sam živio na selu, imali smo pijetla koji je htio sjediti na jajima.
Nismo ga nikako mogli natjerati da to prestane raditi.
I to je priroda.
- Što ste napravili? - Zavrnuli smo mu vrat.
Morao bih krenuti...
Znaš li igrati? -Ne.
Pavan, ocjena tri.
Bottacìn, dala sam ti 4. Nisi pogriješio ni jednu jednadžbu.
Čestitam.
Brusòn, uobičajena jedinica.
Moraš se potruditi. Čim prije želim razgovarati s tvojim ocem.
Ovoga puta ne prihvaćam isprike.
Jednadžbe nisu baš tako teške.
Želiš li da zajedno pišemo zadaću da ti mogu pomoći?
Ne, to mi ne paše. Meni se po glavi pletu druge stvari.
Tiberio. -Da? -Ti nikad ne sanjaš žene?
Što sanjam? -Žene, glupane!
Ja ih stalno sanjam. Ne mogu ni na što drugo misliti. Izludjet će me!
Moraš misliti na druge stvari. Čuo si danas profesoricu.
Koga briga za tu glupaču?
Idem ja. -Samo ti idi pisati zadaće.
Slaba ti je korist od toga da si bolji.
Misliš da si drukčiji od svih ostalih?
Peder...
Giacomo je imao pravo. Nisam bio drukčiji od svih drugih.
Molim te, Gospodine. Ne želim umrijeti.
Molim te, ne želim umrijeti.
Gertruda je možda jedan od najljepših likova.
Ona je dramatična, duhovna, senzualna.
Remek-djelo Manzonijeva remek-djela.
Poslušajte kako je autor opisao najintimnije nagone.
Iznimno blijedi obrazi
spuštali su se nježnim i gracioznim oblikom
koji je naglašavao nedostatak teške iscrpljenosti.
Usne koje...
Bottacìn, jesi li dobro?
Osjećaš se loše?
Smije li se znati što ti je? -Ništa mi nije.
Opet čitaš Texa Willera.
Pokazat ću ja tebi nešto. Dođi.
Nađu li nam ovo, upropašteni smo.
Ukrao sam ih bratu. Prije nekoliko dana došao je na dopust.
Što je to? -Jako štivo. Brzo to sakrij. Hajde!
Bok, cure. -Bok, Giacomo.
Kako ste? Što ima novo u gimnaziji? -Ništa posebno.
To je tvoj prijatelj kojem dobro ide škola? -Da, ovo je Tiberio.
Zašto se smiju? -Ne brini. Cure se stalno smiju. Poslije ću ti objasniti.
Dakle, ovo je Jenny, ovo je Daria, Monia i... -Drago mi je. Ja sam Marika.
To je moj prijatelj. Dođite da vas upoznam, cure. Bok, vidimo se sutra.
- Sve su žene kurve. Idemo. - Čekaj da ti vratim novine.
Zadrži ih. Brat ih ima pun kovčeg.
Marika je lijepa, no ubija me što ne zna reći R. -Cura koja se predstavila?
- Meni je izgledala simpatično. - Zašto ti se sviđa? Baš si blesav.
I ne poznajem je. -Dovoljan je pogled da ti se neka svidi.
Probudi se, stari. Na svijetu ne postoje samo matematika, ragbi i Tex.
Kino Giacomova oca poslovalo je sve bolje,
iako nitko nije želio priznati da onamo odlazi.
Dobra večer, dečki.
Dobra večer, profesore. -G. geodet! Ja sam mislio da je ovo kazalište.
I ja.
Došao sam cestom iz Venecije. Sad kad smo već ovdje...
Čuo sam da je film umjetnički snimljen.
Ja sam čitao da su glumci odlični.
Vidimo se u petak na sastanku kućnog savjeta. -Naravno.
- Pozdravite gospođu. - Hoću. Hvala.
Gazzetta za vas, doktore. Novac je sitan, ali su barem pristojni.
Svete riječi.
Sram ga bilo!
Dobar dan! -Dobar dan!
Izvoli, teleća rebra iz Toskane.
Koliko sam dužan? -Gdje gori? Napravit ćemo račun na kraju mjeseca.
- Pozdravi oca. - Doviđenja. -Doviđenja.
- Dobar dan, gospođo. - Bok, Giacomo.
Dječak nosi toliko novca?!
Brusòn zgrče hrpu novca nepristojnim filmovima.
Pornići se gledaju...
Izvolite piće, g. Brusòn.
Hvala. -Molim.
Ne samo da nije u stečaju nego vozi nov uglancan Mercedes!
Vidiš što znači kad imaš hrabrosti riskirati.
- A htjeli ste ga na lomači spaliti! - On ne dolazi u grad Autobianchijem.
Usput. Budući da sam razbio lonac koji stoji kao suho zlato,
pokušajmo ovaj mjesec kontrolirati troškove.
Naravno. Drugi zarađuju novac, a mi se moramo kontrolirati.
Kontroliramo se!
Što je g. Brown ostavio kod kuće?
Zašto mora biti osigurano?
Što je g. Brown učinio?
Što rade...
Što to radiš?
Ništa. Isprobavao sam bacanje na loptu.
U sobi?
Učiš engleski? -Da.
Nastavi da te čujem.
Tko će dobiti duhan i što će s njim napraviti?
Savršeno! Bravo!
Bok, ljubavi. Vraćam se oko 17 h.
Bok. -Bok.
Pogledao sam se u ogledalo kao da sam želio pozdraviti malog Tiberija
kojeg sam netom prije ubio.
Kao što je rekao poglavica Apaša iz Texa Willera:
Lako je ubiti neprijatelja.
Samo veliki ratnici mogu ubiti prijatelja.
Bottacìn! Zar su ti ruke od maslaca?!
Ne znam više... Idemo iznova! Brže! Iznova!
Izgubili ste tri utakmice za redom. Tri!
Što ću s vama?!
Gdje su vam strast i predanost?
Morate se zalagati, biti odlučni, uporni.
U protivnom na ovaj način nećemo nikamo stići.
Idite sad.
Pogledajte si oči! Što to radite? Drogirate se?
Znam ja što je vaš problem.
Tri od petka nije tako strašno.
Tri dnevno, oče. Tri dnevno.
Sveca mu! Želiš ostati nizak? Ako se budeš trošio, neće se kosti izdužiti.
30 puta dnevno moli Očenaš sve do petka.
Razrješujem te grijeha. -Amen.
Lijepo se nasmiješi na dvije sekunde. Dobro je.
Raskopčaj bluzu malo više.
Brusòn, sigurno si lud. Neću ni mrtva. Tužit ću te tvojem tati.
Pretjeruješ. Ne govori toliko. Idemo dalje.
Sagni se.
Razbijen je. -Što sad? -Što sad?! Jesi li ti shvatio gdje smo mi?
Što kažeš?
Slušaj ih. Zvuče kao da boluju od astme. Ostanimo ovdje.
"Bok, teto.
Danas mi je rođendan. Sjećaš se? Imaš li nešto za mene?
Tada je napokon ona došla na red.
Mislim da je vrijeme da naučiš nešto o ljubavi.
Ona je promijenila sudbinu filma i mojeg života.
Za nekoliko trenutaka bila je gola i smiješila se. Smiješila se meni.
Odmah sam shvatio. To se zove ljubav.
Što kažeš? -Mila majko, kakve oči...
Kakve oči? Kakve sise!
Hvala, teto!
Zvala se Milly D'Italia.
Nije imala puno sreće kao pornoglumica.
Brzo je napustila svijet filma.
Vjerujte mi da mi svejedno nije promaklo ništa o njezinu životu.
Budući da oni ne popuštaju, s kolegama sam odlučio štrajkati.
Štrajkati? -Da, ne odlaziti na posao, odbiti plaću...
Odbit ćeš plaću?! I što ćemo onda?! Umrijet ćemo od gladi?!
Ne shvaćaš. Svrha je više novca.
Sindikat kaže da ćemo tako dobiti povišicu.
Sindikat? Djevice Marijo! Primo, ti si postao komunist!
Tražimo samo ono što nam pripada!
Sve ćeš uništiti.
Samo ti štrajkaj.
Nećemo imati novca za do kraja mjeseca, a on? On štrajka kao revolucionar.
Nećemo imati za do kraja mjeseca jer je plaća mala!
S ove strane. Krenimo...
Kamo ćeš? -Ja ću to riješiti. -Nemoj. Stani!
Pobogu! Nemoj! -Dosta!
Pobogu! Stani!
Bio sam zaista zaljubljen u tu prelijepu djevojku.
Bio sam zaljubljen u njezinu kosu, njezino tijelo, njezino lice,
u njezin dah.
Činio sam sve što dječak može da otkrijem sve o njoj.
Osim na Milly, nisam mislio ni na što drugo.
Moja istraga bila je grozničava, nezaustavljiva, opsesivna.
Što je napravio putem? Što je nakon toga napravio?
Što mi radimo svaki dan?
Dosta više te Milly! Slušaj me! Daj da ponovimo!
Što je on vidio putem? Što on radi svaki dan?
Jednog sam dana u časopisu pronašao adresu na koju sam joj mogao pisati.
Očaravajuća plavooka Milly,
otkad si se pojavila, ja te tražim. Sanjam te. Ne mogu više.
Osmo si svjetsko čudo. Ispunjaš prostor kao magla, osvjetljuješ ga kao sunce.
Kao noć me tjeraš sanjati.
Ti odzvanjaš u mojim mislima.
Više ne jedeš.
Jesi li bolestan?
Reci mami,
a ti umjesto da jedeš kao vuk, pobrini se za sina.
Jedi, blento.
Bok. -Bok.
Ovo je za tebe.
Dragi Tiberio Bottacìn, hvala ti na lijepom pismu.
Čitajući tvoje riječi, zaključila sam da si odlučan i strastven.
Ja volim upravo takve.
Šaljem ti pusu i podsjećam te da sam ti priložila poštansku dopisnicu
s kojom možeš uz 15% popusta naručiti moj kalendar,
pa ću tako čitavu godinu biti tvoja.
Sad je Milly znala da postojim. Sve je drugo palo u drugi plan.
Bottacìn, ocjena dva.
Bottacìn, ulijenio si se.
Brusòn, ne želim ni znati otkud tolika znanost.
Odlična tema.
Bottacìn, možeš li mi reći što ti je?
Kao da fizički nisi tu. Morat ću te zamijeniti.
Sposoban si patiti, ali ne smiješ si dopustiti bezvoljnost!
Dovraga... U nedjelju ne igraš!
Dobro jutro, djeco. -Dobro jutro.
Bok, Tiberio.
Jesi li napisao zadaću?
Nebitno što je nisi napisao.
Milly!
Bok, Tiberio. -Bok...
Marika. -Tako je. Sjećam se.
Hoćeš li u subotu doći na feštu sveca zaštitnika?
Moram doći s ragbi ekipom. -Eno ga. Idemo, cure.
- Marika. Marika, požuri se! - Prijateljice me zovu.
Idem.
Dobro gledaj.
Kvragu, tu je još i top...
Primo, nedostaje li ti selo?
Mislio sam da će sve biti drukčije.
I jest sve drukčije.
Ali na kraju je sve ipak isto kao i prije.
Možda nisam rođen ni da bih ovdje živio.
Neprilagođen sam baš kao i ti.
Bez uvrede.
Kad bi to bila uvreda...
Gledaj sad.
Ne, neće moći tako. Ne.
Teško je! -Znam.
Hajde! Dođi!
Loše izgledam dok plešem. -Nije važno.
Don Marcello, hoćemo li početi s tombolom? -Pusti ih da malo plešu.
Zabavljaju se. Imamo dovoljno vremena.
Bok. -Bok.
Vidjela sam da si došao. Kako si? Došao si s ragbi ekipom?
Da.
- Lijepa je zabava, zar ne? - Da, bit će još i tombola.
- O čemu razmišljaš? - Ja? Ni o čemu.
Ne znam... Ne, bolje ne. Ne mogu.
Naravno da možeš.
Htio bih nešto napraviti, no ne znam je li...
Tiberio, naravno da smiješ. -Ali prvi put...
Dođi, idemo tamo malo dalje.
Nisam mislila da ćeš to napraviti. Mislila sam da ti se ne sviđam. -Ti?
Zašto je to bitno? Ne znam kako će proći prvi put. Nadam se dobro.
Ne znam. I ja se nadam da će biti dobro. -Malo se udalji da imam mjesta.
Hvala.
Te je nedjelje moja prijateljica Valentina silno navaljivala.
Htjela je da upoznam jednog posebnog muškarca.
Dražesna si. -Hvala.
Nisam znala što činiti. Bilo me strah.
Vratila se. Nemoj se onesvijestiti jer moramo dovršiti zadaće.
Ne prekidaj je.
- Bilo me sram. - Primi štap.
Nikad nisam bila na takvom mjestu,
no gledajući uzbuđenu Valentinu, osjetila sam trnce kao nikad dosad.
Možda je to bio osjećaj zabranjenog... -Kvragu, Tiberio!
Nisam ga mogla prestati gledati.
Sve su tu.
Nisam ih upotrebljavao godinama, no sad ćemo ih spustiti i napraviti novi red.
Usput, na malim vratima na krovu razbijen je lokot.
- Stavit ćemo novi. -Radi sigurnosti. - Nema problema. Napravit ćemo to.
U redu.
Kakve gluposti...
Zatvaranje tih vrata za mene je značilo kraj.
Neću više vidjeti svoju Milly,
gledati je u oči, smijati se s njom.
Trebao si se vidjeti! Da umreš...
Daj, nasmij se! -Ti ne razumiješ što je ljubav.
Što ću sad? Od Milly će mi sad ostati samo sjećanje.
Polako! I ja imam osjećaje. Što ti misliš?
I ja sam strastven, no neću biti estetist koji umire od ljubavi.
- Ja rješavam probleme. - Kaže se esteta. Esteta!
Kako god ti kažeš, sveznalico.
Kamo ćeš? -Idem doma učiti sâm.
Ti sam riješi svoje probleme. Ne trebaš za to estetista.
Opet? Baš si budalica. Zar svi samo tebe traže?
- Grozan sam, zar ne? - Koliko dugo plačeš?
Rekao sam ti da ga ostaviš na miru. Slušaš li ti mene? Ne slušaš!
Nikad me ne slušaš.
Je li sad bolje?
Sad si lijep. Ili lijepa? Kako ti je god draže.
Moraš li ići doma ili ćeš malo ostati?
Ne, napravit ću nešto neviđeno.
Dobro.
Bottacìn, jeste li pobijedili? -Zamalo.
Još se ljutiš? Sjedni iza mene.
Novi motor? -Dobio sam ga za dobre ocjene. -Nije još završilo tromjesečje.
Nije loše za dvije nategnute dvojke.
Lijepo je znati da je nekome stalo. Prije to nisam uviđao.
Nije se činilo da je bio impresioniran. -Tko?
Moja tata, naravno. Želiš li voziti? -Ne, ne znam upravljati.
Ne misliš više na nju, zar ne?
Mislim.
Kako možeš biti zaljubljen u osobu koju ne poznaješ i nikad je nećeš upoznati?
To nije moja želja. Ljubav je osjećaj koji dolazi iz srca.
Osobu koju ne vidiš i ne možeš dirnuti ne možeš voljeti. Ti imaš fiksaciju.
Tko sam ja? -Reci neku riječ koja ima slovo R.
Što ćeš ti ovdje? -Došao sam s Giacomom, a ti?
Moji tu imaju kuću.
Volim more zimi. Pretvara se u list na koji možeš pisati svoje najveće tajne.
Recimo da je jedna osoba zaljubljena u drugu,
no ta druga osoba toga nije svjesna.
Što bi prema tvojem mišljenju trebala napraviti zaljubljena osoba?
Ako je riječ o pravoj ljubavi, druga osoba će kad-tad shvatiti.
Jesi li ti u nekog zaljubljen? -Jesam.
U prijateljicu iz škole? -Ne, to je priča koju ti ne mogu ispričati.
A ti? Jesi li ti zaljubljena?
Jesam, ali on me ne vidi.
Kao da sam nevidljiva...
Vidjet ćeš da će kad-tad shvatiti ako nije neki glupan.
Ako nije glupan...
Što ćeš ti ovdje? Pratiš nas?
Idemo, Tiberio.
Bok.
Idemo.
Čekat ću te, Tiberio Bottacín. Čekat ću te sve dok ne shvatiš.
Plamen sna svjetluca.
Reci mi da to nije iluzija,
reci mi da si samo moja...
Evo ga! Nije trebalo zvati servisera koji skupo naplaćuje.
- Da vidimo vidi li se slika. - Ukopčaj u struju. -Hoću.
Sad mi kupi novi televizor, i to u boji!
Stani malo! Znaš li ti koliko to stoji?!
Još pitaš nakon silnih prekovremenih?!
50, 60, 70, 80, 90, 100, 110, 120.
Račun...
- Laku noć, g. Brusòn. - Laku noć. -Hvala. Laku noć.
Hvala vama. Doviđenja. Laku noć.
Bok, tata. -Što ćeš ti ovdje? Vidiš li ti koliko je sati?
Koliko puta sam ti rekao da ne dolaziš u kino? -Oprosti. -Neću čuti. Idi kući!
Dopusti mi da pričekam tebe da završiš.
U redu, ali to ti je prvi i zadnji put.
Nakon toga je gotovo.
10, 20, 30, 40, 50...
Zadovoljan sam što si opet počeo učiti. Bravo!
Tata? -Slušam.
Što ti misliš da bi mama rekla o svemu ovome?
O čemu? -Znaš o čemu, o filmovima koje sad puštaš.
- Misliš li da bi bila zadovoljna? - Kakve ti razgovore vodiš?
Nemoj misliti da su ovi filmovi puno drukčiji od umjetničkih filmova.
Uvijek je to samo pitanje novca.
Upamti. Ljudi vani puno govore,
ali poštuju te samo ako imaš novac.
Uzmi.
- To ti je za gorivo. - Hvala, tata.
300, 400, 600...
Majko Božja, ti znaš što je prava ljubav. Pomozi mi.
Učini nešto da upoznam Milly. Ništa drugo ne tražim.
Daj mi neki znak.
Ova kriza postaje mistična. Je li tebi loše?
Glupane.
Što je to? -Ja rješavam probleme. To su ulaznice za disko u Jesolu.
Pogodi tko će iduće subote tamo biti gost.
Kako si ih nabavio? -To ti je životna prilika. Idemo.
Hvala.
To je za tebe.
Poludio si? -To je novac koji ti nedostaje za odlazak u Casablancu.
Dogovori operaciju da više ne gnjaviš.
Primo...
Dobro je. Idemo sad igrati.
Eto na.
Bok, tata.
Bok, dragi.
Krivo je povuklo... Idi.
- Što se dogodilo? - Mama je preuzela posao.
Povuci prema gore. Tako... -Anna...
Večera je gotova. Hoćeš li jesti u boravku da mogu ovdje dalje raditi?
Hvala.
Tako...
Ajme!
Pomozi mi ovdje. Tako...
Možemo li poslije razgovarati? -Da.
Čekaj sad...
Da? -Međunarodni poziv na teret primatelja. -Prihvaćam.
- Marcello. -Bok, ljubavi. Kako si? - Dobro. Možemo li razgovarati?
Možemo. -Marcello, znaš li čemu sam se nadala?
- Nemaš vijesti? - Nisam dobio odgovor.
Vidjet ćeš, bit će dobro.
Razgovarao sam s biskupom i sad čekam, no sve ide vrlo sporo.
Vidio si crtež koji smo ti poslali?
Sviđa ti se? Uživala je u crtanju. Nedostaješ joj.
Primio sam je.
Ljubavi, moram ići. Oprosti.
- Da. -Ljubim te. -Pusa. - I ja tebi šaljem puse.
Javi mi se. -Bok.
Stižemo, Milly!!!
Vozi!
Drži glavu visoko i odlučan pogled. Cigareta u ustima da uđemo.
Budi miran, uspjet ćemo.
Mali, idi iza.
I što sad? Koje gorivo točiš u motor?
Kvragu. Unutra ide mješavina ulja i benzina.
Milly je zvijezda. Ona odrađuje more događanja. Ukazat će se nova prilika.
Hoće, da...
Kamo ćeš? Dođi ovamo! Pomozi mi.
Možda je Giacomo imao pravo i ja sam samo imao fiksaciju.
Ovo sad već radi dva sata. On je zlatan mladić.
Tom mladiću nije dobro.
Činio sam sve samo da ne mislim na nju.
Kako si? -Dobar dan. Sve je u redu.
Siguran si? Nemaš problema kod kuće ili u školi?
Sve je u redu. Rekli ste da se više ne trudim.
Još pola sata i gotov sam. -U redu, pola sata.
Oče, zanima me vaše mišljenje. Ako netko puno razmišlja o nekome,
može li ta misao doći do druge osobe bez obzira na to što je daleko?
Ako joj želiš reći da je voliš, to je onda moguće.
Udaljenost je relativna ako je poruka jako snažna. -Hvala, oče.
38, 39, 40, 41...
Već sam joj rekla da mi se jedan mladić sviđa...
Vidjet ćemo...
Želio sam je zaboraviti, no nisam uspijevao.
Što sam se više trudio ne misliti na nju, to me ona više dozivala.
Što to radite?! Zadržite tu jednu jedinu loptu!
Dosta mi je da ja zbog vas ispadam glupan.
Smiri se, glupane.
Ne smiriš li se, za pet minuta si gotov. -Budite dobri.
Bottacìn, što ti je?
Zadnje vrijeme si stalno uzrujan. Smiri se.
Tu smo da se zabavimo, a ne da ratujemo.
Shvatio si? -Da. U redu.
Idemo. Stižu.
Što ćete vi tu? -Bok.
Ovi dečki školuju se za računovođe.
Mi smo krenuli u šetnju, zar ne, dragi? -Da. -Bok.
Tko je on? Njezin zaručnik? -Gluposti. Mali ima 13 godina. To joj je rođak.
Ovo ljeto smo zajedno išli na instrukcije. Tip je debil.
Pričaj mi o ljubavi, Mariù!
Ti si sav moj život.
Večeras pjevam u Saint Vincentu.
Prekrasan si. Prekrasna.
Stvarno misliš da sam lijepa? -Naravno da si lijepa.
Igrajmo.
Primo, jesi li ti zaljubljen u svoju ženu?
Stalno postavljaš neka intelektualna pitanja.
Ne bi se nikad mogao zaljubiti u neku drugu ženu, zar ne?
Ne. Ja jako volim svoju ženu,
iako je ogroman davež baš kao i ti.
Dođi igrati.
Oni obratno stoje...
Kvragu. Uvijek to pogriješim.
Odlazim za mjesec dana. Dobila sam termin za operaciju.
Tako brzo?
Igraj.
Etiketa...
Bok, tata. -Bok, dragi.
Uđi.
Čekaj, čekaj malo.
Dođite ovamo!
Primo! Tiberio!
Stigao je!
Tiberio!
Primo!
Polako. Budite oprezni. Nemojte mi ga uništiti.
Tako...
Hvala.
Ovaj, molim vas, odnesite.
Daj im nešto.
Doviđenja.
Vidi ti to!
Vidiš li?
Maršalu, prihvaćam kaznu, no suspenzija?
Kratka suspenzija traje manje od 30 dana. To će proletjeti. -Šalite se?
Tko je poslao prijavu? Dajte mi ime. Tko vas je zvao?
Nema tko me nije zvao.
Shvaćam, no kakve veze računovodstvene knjige imaju s javnim redom?
Brusòn, kakav javni red?!
Znate kako je to u provinciji, posebno ovdje na sjeveru.
Dosta je bilo sa spektaklima.
Baš kao što ste vi tražili.
Baš vam hvala.
Vi ste lažni licemjeri.
Tiberio! -Giacomo!
Giacomo, što se dogodilo? Zašto nisi došao u školu?
Neću više ići u školu. Gadovi su nam dali milijun kazni
i suspendirali su nam licencu.
Vidjet ćeš da ćete za čas opet otvoriti i oporaviti se.
Tvoj tata se ne predaje. -Znam. Otvorit ćemo mi opet. -Eto vidiš.
U Padovi. -U Padovi?!
Ovdje nas ne žele. -Kako? Kino je stalno bilo puno.
Žele nas, no ne žele nas željeti.
Siguran si? Žao mi je.
Nemoj tako, stari. Dobro smo se zabavili, zar ne?
Hoćeš li se vratiti?
Hvala.
Ne budi takav, pederu.
Usput, ostavio sam ti otvorena vrata na krovu.
Tako ćeš, ako se kino opet otvori, moći besplatno ući u dvoranu.
Giacomo.
Giacomo...
Kralj.
Šah-mat. Bravo. -Šah-mat!
Napravio sam šah-mat!
Jesi li mi namjerno pustila?
To ne bi bilo pošteno. Bio si odličan.
Evelina, čula si? Bio sam odličan!
Da, bio si odličan, no sad moramo krenuti.
Ti zadrži šah.
Hvala.
Upamti. Crni kralj ide na bijelo polje. -I bijeli kralj na crno polje.
Zbogom, Primo.
Idem ja. Zbogom, Evelina.
Bok.
Zar si se zaljubila?
Uz njega sam se osjećala čisto.
Nitko mi prije nije pružio taj osjećaj.
Što te muči?
Ništa. Zašto?
Čudan si.
Anna, čuj... -Reci. -Želiš li da te naučim jednu igru, iako je teška?
Znaš da ne volim kartati. Zašto ne odeš kartati s prijateljima u bar?
Što je to? -Šahovnica.
To su lutkice. -Zovu se figure.
Sad ću ti pokazati kako se miču po ploči.
Nije lako, ali bit će ti zabavno ako naučiš.
Upamti. Moraš igrati strateški.
Izaberi.
Ti počinješ igru.
Kako si rekao da se to zove?
Šah-mat. -Šah-mat!
Još jedna partija?
Lokal zatvoren zbog zapljene
- Ne moramo sve ostaviti unutra? - Uzimamo samo jedan suvenir.
Dobro jutro, Brusòn! Kamo ćeš jutros?
Mi odlazimo odavde!
Kako to? A kino? Kamo idete?
Otvorit ćemo kino negdje drugdje.
To ovdje nije bilo primjereno.
Znaš ti kakav je ovdje mentalitet.
Mnogi su u tajnosti rovarili protiv mene,
a onda su na trgu glumili svece.
Giacomo je tek otišao kad je stigla jedna grozna vijest.
Umro je djed Alcide od infarkta dok je bio u vinogradu.
Lupo od tuge nije preživio.
Djed je bio prva meni bliska osoba koja je umrla.
Kakav lijep dan. Tati bi se sviđao.
Sve se mijenjalo. Odlazile su osobe koje volim.
Došao je trenutak u životu u kojem da kreneš dalje, moraš prijeći zapreke.
Idemo, dečki. Skinite cipele i stavite ih na novine.
Taman kad sam mislio da sam uspio zaboraviti na Milly,
ona mi se vratila.
Bottacìn, intelektualca možeš glumiti nakon tuširanja.
Uhićena je pornozvijezda Milly D'Italia.
Imao sam osjećaj da ću umrijeti. Ona me gledala.
Pogledom me preklinjala da joj pomognem.
Mama, tata. Smijem li ići na duhovnu obnovu u Forni di Zoldo?
Išao bih s don Marcellom. To traje samo dva dana.
Lijepo. Naravno.
Hvala. Idem spavati. Noć. -Laku noć.
Primo, tvoj sin je pravi anđeo.
Samo da ne ode u svećenike.
Upamti. Novac stalno drži uza se. -Idi. Bok. Idi! -Bok, ljubavi.
Bok. -Idi.
Kamo ideš? -K Milly.
Gospođo, želite li cigarete?
Cigarete...
Sto lira... Novac, novac...
Cigarete? Sat? Dobar je.
Oprostite, kako se ulazi za posjete?
Koga trebaš vidjeti? Majku?
Ne, prijateljicu. -Prijateljicu?
Koliko imaš godina? Ovamo ne smiju ući maloljetnici.
Okani se toga. Ovo nije mjesto za tebe. Idi, idi, idi!
Idi kući. Hajde.
Naprijed.
Primo. -Oprostite, don Marcello, imam preporučeno pismo za vas. -O. K.
Pišu vam iz telekomunikacija.
- 300.000 lira. - Međunarodni poziv.
Žao mi je što Tiberio nije mogao ići na izlet u planine.
Rekavši mi da sam samcat ide tražiti baku, pomislio sam da će taj mali...
Postat će pravi kršćanin. -Išao je baki?
Na selu je, zar ne?
Dobar kršćanin?
Kako ne.
Zgromit ću ga.
Bila je tamo korak do mene.
Bila je lijepa kao što sam je zamišljao.
Bila bi mi dovoljna jedna riječ, jedna gesta, jedan osmijeh
i bio bih razgovarao s Milly.
Ali ja nisam ni rekao ni učinio ništa.
Zadovoljio sam se rijetkim i letimičnim pogledima
kojima sam krao njezine prirodne pokrete osobe koja misli da je sama,
a ona nije bila ni svjesna da je životni razlog neznanca pored nje.
Gospođice,
cigarete.
Hvala.
Spremno je! Dođite za stol!
Sigurno ste gladni!
Znaš li da tata nije ni taknuo hranu dok tebe nije bilo?
Evo muškaraca.
Glumite da ste tvrdi, a ipak... Hajde! Idemo!
Za stol!
Marco, požurimo se. Nisam bio svjestan da je tako kasno. -Izvolite.
Hvala. Koliko kasnim? -Pola sata.
Pola sata? -Da.
Osim toga, stiglo je pismo od biskupa iz biskupije.
Izvolite.
Je li sve u redu, oče?
Jest.
Moramo krenuti.
Da, napokon je stigao trenutak za pokret.
Cipele, cipele.
Ustanite.
Jedna partija? -Može.
Posljednja senzacionalna vijest.
Sinoć je u pariškoj operi uspješno nastupio Claude Jourdan iz Trevisa.
Čekaj da čujem.
Pričaj mi o ljubavi, Mariù!
Ti si sav moj život!
Tvoje lijepe oči blistaju,
svjetlucaju poput zvjezdica.
Reci mi da to nije iluzija.
Reci mi da si cijela za mene.
Za tvojim srcem više ne patim...
Odličan je on. Ona. -Da.
Dečki, ovo je naša zadnja zajednička utakmica.
Od iduće godine imat ćete novog trenera.
Nije to bitno
jer sve što ragbi podučava vrijedi zauvijek.
Krajnji rezultat nije bitan.
Bitno je da svatko od nas u sebi, kad odlazi s terena,
zna da je dao sve od sebe.
To nije samo sportsko pravilo. To je i životno pravilo.
Sad gubimo prvo poluvrijeme, no nije to sad bitno.
Sad se vratite na teren i masakrirajte ih!
- Dobro? -Da! - Naprijed! Samo jako!
Idemo!
Idemo, dečki!
Dajte sve od sebe da uspijemo.
Učinite mi barem tu uslugu!
Preusmjerimo loptu pa neće znati što da rade.
Veži se!
Kreni!
- Naša je! Brže! -Lopta, nosi i trči! - Otvorimo rukom. -U obrani? Jesi lud?
Ako mogu Francuzi, možemo i mi. Idemo široko. -Bottacín, ti si lud.
Nisam lud. Možemo mi to.
Daj mi loptu!
Napokon sam pronašao svoju ulogu.
To!
To! To! Bravo!
To!
- Taj mali je fenomen. - Znam, on je moj zaručnik.
Hajde, Tiberio! Hajde!
Naprijed.
Oprostite. -Bottacín.
Želio sam vas bolje pozdraviti.
Lijepo od tebe, Tiberio. Hvala.
Smijem li vas nešto pitati? -Naravno.
Zašto uvijek odlaze oni koje volimo?
Znaš kako je...
Život je putovanje. Neki odlaze, a neki se vraćaju, ali...
Zaista bitne osobe ostaju zauvijek uz nas.
Vi odlazite.
Odlazim jer sam bitan još nekima,
a te su osobe bitne i meni.
Siguran sam da si i ti nekome bitan. Nisi li?
Možda. Da mi je samo znati tko je ona.
Nemoj tako...
To je slika tvoje djevojke? -Ne, tu sam fotografiju našao na podu.
- Kako to da si ovdje? - Tražila sam te.
Mene? Zašto?
Što to radiš?
Tiberio, ja te oduvijek volim,
a ti mene i ne pogledaš.
Nije istina. I ti si se meni oduvijek sviđala, samo što...
Želim s tobom voditi ljubav. Silno to želim.
Misliš sad? Ovdje?
Ne, ne budi lud. -Gdje onda?
Ne znam, nemam pojma.
Ja znam gdje.
MOJE PAPIRNATE LUTKE
MEDIATRANSLATIONS