Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PAPÍRBABÁK
Primo Bottacin. Megvan?
Signor Bottacin, a...
az írásbeli dolgozata nem lett valami jó.
Vagyis elégtelen.
Főleg a nyelvtani rész.
Jóságos ég!
Megértem az idegességét, signor Bottacin.
KERESZTÉNYDEMOKRATA
Mindenki ideges néha.
Nézze, már csak egyetlen kérdést szeretnék feltenni,
erre viszont pontos választ várok. Érti?
Tehát:
hogy szól alkotmányunk első cikkelye?
Az olasz alkotmányé.
Halljuk, Bottacin!
Szóval: Olaszország...
Olaszország...
- ...egy... - ...egy...
- ...demokratikus... - ...demokratikus...
- ...köztársaság... - ...köztársaság...
- ...amely... - ...amely...
Min alapszik? Min alapszik?
Akár el is mondhatná helyette!
...amely a...
- ...a... - ...mu...
...mu...
- Munkán? - A munkán!
Bravó, Bottacin! A munkán!
Szép volt, Bottacin, gratulálok!
Úgy gondolom, ennyi elég is.
- Köszönöm! - Köszönöm!
Köszönöm! Köszönöm!
Ludovico Mazza!
Ez csoda, atyám!
Csoda történt!
Látod, Isten figyel rád és megsegít!
Fényt gyújt a lélekben és a szívben!
Írjatok! És ha szükségetek van valamire, csak szóljatok! Érted?
Signora Lina! Trevisóba mennek, nem az óceánon túlra!
Primo! Gyere ide, hadd öleljelek meg!
- Köszönöm, atyám! - Isten áldjon, Primo!
Mama!
Papa!
Mi ütött beléd, fiam?
Minek ekkora hajcihő egy nyílt versenyvizsga miatt?
És ugyan miért akarsz te beállni postásnak?
El akarsz menni innen? Miért?
Szia, papa!
Menj, te tökfej, menj!
Vigyázz a városban, főleg a kölyökre!
Menjünk!
Tiberio a legboldogabb közülünk!
Most, hogy befejezte a középiskolát, elküldjük könyvelést tanulni.
Helyes.
Okos fiú.
A kutyákban megbízhatsz, a keresztényekben soha.
Te kis tökfej. Tanulj sokat!
- Tanulj! - Tiberio!
Menj! Rád várnak! Szevasz!
A városi fiatalok már nem olyanok, mint régen.
Ma már lakást akarnak, kocsit, televíziót.
Hová vezet ez?
Szia, Primo!
- Várunk vissza! Sok szerencsét! - Vigyázzatok magatokra! Isten óvjon!
1978 különleges év volt számomra és a családom számára is.
Az életünk radikálisan megváltozott,
és minden azzal a trevisói utazással kezdődött.
Éjszakánként már nem cidriztem az ágyban,
elfelejthettem a pottyantóst
és nem kellett hatkor felkelnem, hogy iskolába menjek.
De a következő hónapokban ezeknek a kényelmetlenségeknek a hiánya
egy eddig ismeretlen érzést generált bennem:
nosztalgiát.
Nosztalgia a soha vissza nem térő dolgok iránt.
Hát te, kutya, hess, hess!
Mit szólsz?
Mit mondhatnék? Ez egy új világ!
Vacsorázzunk!
Ma estére újat és modernet főztem.
Rántott sajtot.
Támadás! Előre, fiúk!
Hát, ez is csak megszokás kérdése.
Előrenyomulunk! Puska a kézben!
Kész van holnapra az egyenruhám?
Természetesen.
Életemben összesen kétszer voltam moziban.
És most itt lakom szemben eggyel.
Ez volt az első klassz dolog a városban.
Anna! Az ingem!
Kész van!
- Vidd oda apádnak! - Jó.
- Itt az inged! - Szólj anyádnak!
Mama!
- Mi az? - Gyere ide!
Mi a baj?
Segíts!
Magasságos!
Tiberio! Készítsd a kávét!
- Jó! - Siess!
Még nincs kész a kávé? Hát ez remek!
Elkésem az első munkanapomon! Ezt a szégyent!
Nem tehetek róla, mindent nekem kell csinálnom!
Nem? Akkor ki tehet róla?
Te! A cipődet sem tudod bekötni!
- Papa! - Primo!
A szendvics, kesztyű, sál, ha fáznál.
Fázni? Én?
Köszönöm!
- Megyek. - Menj!
És vigyázz magadra!
Gyorsan!
Isten neki!
Seggfej!
Óvatosan!
Posta!
- Jó napot! - Jó napot, signora Bottacin!
Signora Bottacin.
ELLENÁLLÁSI MOZGALOM
Signor Pavan?
Egy büntetés. Van ilyen.
Menjünk be!
- Jó napot! - Mi, ki akarjátok dobni?
- Nem. - Jó az még!
Üdv! Zárva vannak?
Igen, asszonyom. Épp felújítjuk.
Modernizálni kell, lépést tartani az idővel.
Persze, hiszen minden lakásban van már televízió.
Régen még a rajzfilmekért is a sarokig állt a sor, délután!
De mióta meghalt az asszony... Pedig hogy odavolt a moziért.
Hát ez a fiatalember itt?
- A fia? - Igen.
- Köszönj az úrnak, Tiberio! - Jó napot!
Annyira félénk.
- És hány éves? - Tizennégy.
Akárcsak az én fiam.
Mit tanul?
Könyvelést. Hétfőn kezdi.
Csak nemrég jöttünk Trevisóba.
Az én fiam, Giacomo is könyvelőnek tanul.
Be is mutatom rögtön.
Giacomo!
Hallod ezt? Bemutat a fiának.
- Giacomo! - Egy iskolába fogtok járni.
Nem tudom, hol van, itt szokott lenni pedig. Giacomo!
De nem kell aggódnod, fiam, Giacomónak sincs túl sok barátja.
Nem olyan félénk, de...
Giacomo! Gyere már!
Hát, majd legközelebb bemutatom.
Akkor majd visszajövünk, ha kinyitnak.
- Viszlát! - Viszlát!
- Köszönj el, Tiberio! - Viszontlátásra!
Hogyne.
Giacomo!
Merre voltál, fiam?
Hátul voltam, a dobozokat pakoltam.
Na persze, na persze, a dobozokat.
- Mama? - Igen, szívem?
- Levehetném a nyakkendőt? - Ne, olyan elegáns vagy!
De menj, nehogy elkéssél!
Szervusz, drágám!
Szervusz!
Fogadjunk, hogy anyuci kísérte idáig!
Nézzétek, hogy néz ki!
Gyerünk, gyerekek, be a terembe!
Siessetek! Hé, te, megsüketültél?
Mozogj már! Nyomás, nyomás!
Igen?
Tévedtem, mert ez a levél signor Claudio Giordaninak szól.
- Bocsánat! - Nem tévedés. Én vagyok.
HÚSBOLT
Tessék!
És mondd meg apádnak, hogy időnként illene kifizetnie a számlát!
Jó, megmondom neki. Viszlát!
Ez a mozis Bastiano Bruson fia volt?
Nehéz idők járnak rájuk.
Először megözvegyül szegény, most pedig a csőd szélére került.
Senki se mozdul már ki este.
A férjemmel inkább a szép és kényelmes lakásunkban nézzük a televíziót.
Vett egy újat, színeset. Kilencvenkilenc csatorna van rajta.
Az jó. Nekünk a férjemmel már jó ideje színes készülékünk van.
És még videómagnónk is.
Kinek kell a mozi?
És maguk, signora Bottacin?
Mi?
Nekünk még mindig fekete-fehér tévénk van.
Jobb a szemnek. Meg a látásnak.
A színes televíziók állítólag ártalmasak.
Ezt mondják.
A jó családból származó fiúk között lehetne.
Az a város krémje.
És van tehetsége a zenéhez.
Igaz?
Igen.
Gyerünk, énekelj valamit apádnak! A hegymászók dalát!
És a csapat nagy vezére
Megsebesült és halni kész...
Bravó, bravó! Látod?
Nem.
Miért?
Még Lomanto marsall lánya is jár zeneiskolába.
Pontosan, mert ő lány.
Nem akarom, hogy a fiam olyan helyre menjen,
énekelni kezdjen, és kirúzsozza a száját!
Fogalmad sincs, mi mindent látok én odakint nap mint nap.
Bravó! Elpazarolod a tehetségét.
A tehetségnek ehhez semmi köze, másról beszélek!
- Arról, hogy... - Hé! Fejezzék b e!
Nem a tanyán vannak!
De egyébként igazad van. Kell valami különóra délutánra.
Valami sport. Tisztes, egészséges.
Tenisz?
Rögbi.
Rögbi?
Hallottam, hogy a pap most állít össze egy csapatot.
Holnap beszélek vele. Örülsz neki?
- Igen. - Örül neki.
Semmit sem tudtam a rögbiről. De még mindig jobb, mint az éneklés.
Az az igazság, hogy itt, mióta a városban élünk,
minden napnak zsúfolásig tele kellett lennie programokkal.
A szüleim az állandó izgatottság állapotában voltak.
A rögbi nem egy sport.
És nem is játék.
Hanem életfilozófia.
Bátorság, hűség, áldozatkészség.
Ezek a legfontosabbak a férfivá váláshoz.
Tilos a nyafogás!
Nem gondolhatjátok meg magatokat.
Ti még gyerekek vagytok, de istenemre!
Én harcost nevelek belőletek!
Az ovális labda lovagjait, világos?
Mindezek ellenére Don Marcello nem volt rossz, sőt, nem is tűnt papnak.
Olyan volt inkább, mint egy törzsfőnök, Tigris Jack és Őrült Ló keveréke.
Ő volt az edzőnk, a vezetőnk, a masszőrünk és a szellemi vezetőnk.
Állítólag még a bolíviai bennszülötteket is ő tanította meg rögbizni.
Itt van egy pehelysúlyú gyermek. Milyen posztra tegyelek, mi?
Azt is beszélik, hogy egy feleséget és egy fiút hagyott hátra Bolíviában.
De bizonyíték persze nincs.
Fussatok, fiúk, szaporán!
Jól van, ez az, így tovább!
Egy hónapba telt, mire Don Marcello kitalálta, hogy milyen posztra tegyen,
egy hosszú, bonyolult hónapba,
miközben én próbáltam kitalálni, mi is az életcélom.
Amikor elkapod, tartsd enyhén behajlítva a térded, látod?
Illetve azt, mi a fenének kellett a városba költöznünk.
SZÍNES TV 99 CSATORNÁVAL
Egészen addig a decemberi délutánig.
Elképesztő.
Na, öltözz, van egy meglepetésem!
Mi az?
Kettő mozijegy!
Újra kinyitott! Na, igyekezz!
Na, úgy néz ki, végeztünk.
Nagyon köszönöm! Megmentetted az életem.
Nézd, ami a pénzt illeti, lehetne, hogy...
Ezen ne izgasd magad! Mostantól már kaszálni fogsz.
- Így legyen! - Így lesz.
Signor Bastiano! Bravó! Hát kinyitott!
Jaj, ne!
Kicsit sötét.
Hol vannak a jegyek?
EGY TITKÁRNŐ FORRÓ ÁLMAI
MAI MŰSOR
Signora Bottacin!
Látja?
Nincs már tisztesség, minden a pénzről szól.
Szégyellje magát!
Bruson! Csődben voltál, csődbe fogsz menni.
Már két hónapja semmit sem fizetett.
De ebből elég!
Az én boltomba többé nem teszi be a lábát, soha!
Rákiabáltam: "Ez szégyen!
El fogom mondani az uramnak."
Fehér lett, mint a fal.
- Jó éjt, megyek aludni! - Jó éjt! És, Tiberio!
Ha találkozol a mozis fiával, ne köszönj neki!
- Tégy úgy, mintha nem ismernéd! - Rendben. Jó éjt!
- Már csak az kellene... - Ne ess túlzásba, mi köze neki ehhez?
Ha a tanárok vele meglátják, ki tudja, mit...
Ne beszélj butaságokat!
A szerencsétlen majdnem csődbe ment, hát műfajt váltott.
Nem nagy ügy. Csak nem megyünk oda, és kész.
Az a malackodás a mozivásznon, ott, mindenki előtt!
Az egész környék fel fog lázadni!
Lomanto marsall felesége szerint igenis be lehet perelni az ilyet.
Ő csak tudja.
Az a marsall alig pötyög olaszul.
Jó, jó, de nekik színes tévéjük van, 99 izével.
Nekünk meg?
Egy fekete-fehér tévénk, mint a szegénysoron.
Ne hasonlítgass már folyton másokhoz!
Elég!
Hé!
Kérsz?
Nem cigizel.
Én is magányos típus vagyok.
Azonkívül az itteniek 90 százaléka kábé az agyhalott kategória szerintem.
Hé, figyelj, az apád mozijában
azok az új filmek...
- A pornók? - Pornók?
Te tényleg nem tudod, hogy ez mit jelent?
Olyan filmek, ahol pasik és nők...
Érted?
Ezért lett akkora botrány a városban.
Hányok az emberektől. Hányok.
Az apám a csőd szélén állt, jött egy lehetőség, megragadta.
Mit tehetett volna?
Majdnem csődbe mentünk, most meg telt ház van.
- Sziasztok, csajok! - Szia, Giacomo!
Csinik, mi?
- Ugye nem vagy buzeráns? - Buzeráns?
Tiberio, te tényleg nem tudsz semmit. Az a buzeráns, aki nem nőkkel csinálja.
Nem. Nem vagyok buzeráns.
Tuti?
Ki akarod próbálni? Megkérdezhetem Marcello atyát.
Nem, nem akarom. És anarchista is vagyok.
Anarchista. Az micsoda?
A bátyám szerint az az anarchista, aki szeret egyedül lenni.
- Rendben. Szevasz! - Szevasz!
Bottacin! Ilyenkor kell jönni?
Signor Giordani?
Posta!
Bejöhetek?
Zavarok?
Nyitva volt az ajtó, szóval...
Posta!
Jól érzi magát?
Csak tegye le, és menjen!
Ez egy ajánlott levél, alá kell írnia.
Madonnám!
Mit tettek magával azok a gazemberek?
Be kellene mennie a kórházba. Ha megengedi...
Álljon csak fel, bemegy a fürdőbe, és megmossa az arcát, jó?
Hagyjon meghalni!
Jó, jó. Aztán meghal. Aztán.
Előbb arcot mosunk, és aztán meghalunk. Úgy sokkal jobb. Menjünk!
Van fertőtlenítője? Kötszere?
Jól elintézték magát, szavamra!
És amikor el akarnak hagyni, mert a feleségük gyanít valamit,
bedurvulnak.
Mintha nem ember lennék, hanem egy tárgy.
Azokról nem is szólva, akiktől már rosszul vagyok.
És te?
Mit gondolsz rólam?
Mit gondolok, kisasszony?
Régen, amíg vidéken éltem, volt egy kakas,
aki folyton a tojásokon akart kotlani. Sehogy sem lehetett kiverni a fejéből.
Ez is a természet része.
És mi lett vele?
Kitekertük a nyakát.
Jobb, ha most megyek.
Sakkozol?
Nem.
- Pavan, kettes. - Köszönöm!
Bottacin, a tiéd ötös.
Minden egyenleted hibátlan.
Gratulálok!
Bruson! Egyes, mint mindig.
Össze kell szedned magad.
Mihamarabb beszélni szeretnék az édesapáddal.
És ezúttal nem fogadok el semmi kifogást.
Azért az egyenletek nem ennyire nehezek.
Akarod, hogy együtt írjuk meg a leckét? Hogy segítsek?
Nem, köszönöm! Most más dolgok járnak a fejemben.
- Tiberio? - Mi az?
Szoktál álmodni? Lányokról?
- Hogy micsoda? - Lányokról, basszus!
Én egyfolytában róluk álmodom, másra sem gondolok, majd beleőrülök.
Valami másra kellene koncentrálnod inkább.
- Hallottad, mit mondott ma a tanárnő. - Ugyan, ki a fenét izgat a vén tyúk.
- Én megyek. - Menj csak leckét írni!
És ne játszd folyton a felsőbbrendűt!
Azt hiszed, te talán más vagy, mint a többiek?
Buzeráns.
FORRÓ TALAJ
Giacomónak igaza volt.
Semmiben sem különböztem a többiektől.
Kérlek, Istenem! Nem akarok meghalni!
Gertrude alakja gyönyörű, drámai, spirituális és érzéki.
Egy mestermű Manzoni mesterművében.
Figyeljétek meg, a szerző hogyan ábrázolja a legintimebb késztetéseket.
Orcái sápadtak voltak,
formájuk nemes volt, csodálatosan szép és egyedi,
bár ahogy soványodott, megnyúltak, és egyre beesettebbek lettek.
Ajkai szép...
Bottacin! Jól vagy?
Rosszul érzed magad?
Hé! Neked meg mi bajod?
Nekem?
Már megint Tex?
Mutatok valami egészen mást. Na, gyere!
De ha ezzel elkapnak, kinyírnak minket, az tuti.
Tessék! A bátyámtól loptam. Hazajött szabadságra.
- Ez mi? - Klassz, mi?
Gyerünk, dugd el gyorsan! Siess! Helló, lányok!
- Szia, Giacomo! - Mi újság a suliban?
Hát semmi különös.
Ő az az okos haverod az osztályból?
Igen. Ő Tiberio.
Min nevetnek?
A lányok mindig nevetnek, majd elmagyarázom.
Tehát ő Jenny,
ő Daria, Monia, ő pedig...
- Szia, Marika vagyok. - Az.
Örvendek!
Ő a barátom, gyertek, lányok, bemutatlak titeket.
Sziasztok, viszlát holnap!
Minden nő ribanc. Na, gyere!
- Várj, várj! Az újságok. - Tartsd meg!
A bátyámnak van egy rakás.
Ja, Marika nagyon kedves, nem? Nagyon tetszik, ahogy beszél.
A lány, akinek köszöntél? Úgy tűnt, mintha haragudna.
- Mert tetszel neki, te fafej. - De nem is ismerem.
Van, hogy valaki megtetszik elsőre. Ébresztő, haver!
Az élet sokkal több, mint matematika, rögbi és Tex.
Add vissza!
Giacomo faterjának mozija virágzott.
Bár senki se merte bevallani, hogy oda jár.
Jó estét, tanár úr!
Geometra!
Azt hittem, színházba jövök.
Én is pont így jártam!
Képelje, ideutaztam egyenesen Velencéből.
De ha már itt vagyok...
Úgy hallottam, nagyon művészi a film.
Olvastam, hogy remekek a színészek.
- Na, viszlát pénteken a lakógyűlésen! - Hogyne, hogyne.
- Tiszteltetem a kedves feleségét. - Átadom, köszönöm!
Az újságjai, doktor úr.
Nem sok pénz, de becsületes.
Igazat szól.
Szégyen.
HENTESBOLT
Jó napot!
- Jó napot! - Jó napot!
Parancsolj, a karaj. Hé!
Csak a legjobb toszkán színhúsból, nektek.
- Mennyi lesz? - Mire a sietség?
Majd a hónap végén fizeted.
Tiszteltetem apádat!
- Viszlát! - Szép napot!
- Jó napot, asszonyom! - Szia, Giacomo!
Ilyen sok pénz egy gyerek kezében.
Bruson hatalmas pénzt csinál a disznó filmjeivel.
A pornó drága!
Tessék csak! A bora, signor Bruson.
- Köszönöm! - Kérem.
És a csőd helyett egy vadonatúj Mercedest vásárolt magának.
Ez történik, ha valaki mer kockáztatni.
Nemrég még fel akartad koncolni.
De látnod kellene azt a gyönyörű kocsit.
Ja, apropó, mivel eltörted a fazekat, ami egy vagyonba került,
a héten fogd vissza magad a vásárlásnál, rendben?
Persze.
Persze. Míg mások egy halom pénzt keresnek, mi visszafogjuk magunkat.
Visszafogjuk!
Mit látott Mr. Brown, miközben elindult otthonról?
Miről kellett meggyőződnie?
Mit tett Mr. Brown?
Mit...
Hát te mit csinálsz?
Semmit.
- Gyakorlom a szerelést. - A szobádban?
Angolt tanulsz?
Aha.
Csináld csak! Hadd halljam!
Ki fogja megkapni a dohányt, és mit fog csinálni vele?
Ügyes vagy!
Folytasd!
Szia, szívem! Öt körül jövök.
- Szia! - Szia!
Belenéztem a tükörbe,
mintha elbúcsúznék a gyermek Tiberiótól, akit épp akkor készültem megölni.
De ahogy az apacs törzsfőnök is mondja a Tex Willerben:
egy ellenséget könnyű megölni,
de csak egy igazi harcos képes végezni egy baráttal.
Bottacin, mi van a kezeddel, kilyukadt?
Nem hiszem el. Gyerünk, újra! Gyerünk, gyerünk! Fussatok, nyomás!
Három meccset vesztettünk egymás után. Hármat!
Mit csináljak?
Hol a szenvedély, az elhivatottság?
Legyetek elhivatottak!
Mutassátok meg, mi van bennetek!
Enélkül nem megyünk semmire soha.
Nyomás, menjetek haza!
Futás! Micsoda fásult arcok!
Mi az, ti drogoztok?
Tudom én, mi a baj.
Háromszor péntek óta nem olyan vészes.
Naponta háromszor, atyám.
Jóságos szentek! Így nem fogsz tudni megnőni!
Ha így folytatod, a csontjaid ugyanilyen rövidek maradnak.
Harminc Miatyánk, naponta, mindennap, péntekig!
- Feloldozlak. - Ámen.
Jó, és most egy szép mosolyt kérek! Pár másodperc, és kész!
Gombold ki egy kicsit a blúzodat!
Megőrültél, Bruson? Eszemben sincs. Megmondalak apádnak.
Mit húzod fel magad? Nem nagy ügy. Mindegy.
Hajolj lejjebb!
- Törött. - Na és?
Na és? Nem fogod fel, hol is vagyunk?
Na, mit szólsz?
Hát, lihegnek, mint az asztmások.
Gyere, üljünk le!
Szia, nénikém!
Ma van a születésnapom. Mit kapok tőled ajándékba?
És végre ő is feltűnt a vásznon.
Szerintem eljött az idő, hogy megtanítsalak a szerelemre.
Megváltoztatva a film menetét.
És az életemét is.
Pár pillanat múlva már meztelen volt és mosolygott.
Rám mosolygott.
Azonnal megértettem, hogy ez az, amit úgy hívnak: szerelem.
- Na, mit szólsz? - Atyám, micsoda szemek!
Szemek? Inkább cicik!
- Na, ez tetszik neked? - Nagyon!
Köszönöm, nénikém!
Úgy hívták, Milly D'Italia.
Pornószínésznőként nem futott be nagy karriert,
hamarosan ott is hagyta a showbizniszt.
De nekem elhihetik, mindent megnéztem, amiben csak szerepelt.
Mivel a józan észérvekre nem akarnak hallgatni,
úgy döntöttünk, hogy sztrájkolni fogunk.
Sztrájkolni?
Igen. Nem megyünk dolgozni, lemondunk a fizetésről.
Lemondtok a fizetésről? Miért költöztünk akkor ide, éhen halni?
Nem érted, azért csináljuk, hogy többet keressünk!
A szakszervezet szerint így lehet emelést elérni!
A szakszervezet, mennyei Szűz Máriám!
Primo kommunista lett!
Csak azt akarjuk, ami megillet minket!
Mindent tönkre akarsz tenni!
Menj csak sztrájkolni!
Alig élünk a hónap végén, de ez sztrájkolni akar!
Forradalmárt játszani!
Alig élünk hónap végén, mert alacsony a fizetésem!
Vigyázzatok! Egy csapat mögénk akar kerülni!
Maradjatok bal oldalon!
- Most hová mész? - Felmegyek, elrendezem.
- Hagyd! - Mindennek van határa!
Kérlek, hagyd!
- Az ég szerelmére, Primo, ne! - Elég volt!
Jézusom, Primo, ne!
Ne arra!
Ott aknák vannak!
A másik irányba!
Nem hagylak meghalni titeket!
Vigyázzatok!
Őszintén beleszerettem abba a gyönyörű lányba.
A hajába, a testébe, az arcába, a szemébe, a sóhajtásába.
Mindent megtettem, hogy amit csak lehet, felkutassak és megtudjak róla.
Millyn kívül nem volt más gondolatom, nem akartam mást csinálni.
Fáradhatatlanul, lázasan, megszállottan kutattam utána.
Mit látott útközben? Mit csinált akkor?
Mit csinálunk mindennap?
Elég már Millyből! Gyere már, most muszáj tanulnunk!
Mit látott útközben? Mit csinálunk mindennap?
Amíg egy nap egy újságban találtam egy címet, amire írhatok neki.
Csodálatos, kék szemű Milly!
Mióta feltűntél az életemben... Szerelmem...
...mennyit kutattam utánad... ...rólad álmodom...
Te vagy a világ nyolcadik csodája.
Betöltesz, mint a köd... Ragyogsz bennem, mint a nap...
Éjjel-nappal rólad álmodom.
Ott dübörögsz a gondolataimban.
Alig eszik.
Valami baj van?
Mondd el anyádnak!
Ahelyett, hogy itt zabálnál, mint a disznó, törődj inkább a fiaddal!
Egyél, tökfej!
- Szia! - Üdv!
Ez a tiéd.
Kedves Tiberio Bottacin!
Köszönöm a gyönyörű levelet!
A szavaidból látom, hogy egy határozott és szenvedélyes ember vagy.
Pont az ilyen férfiakat kedvelem.
Levelemmel együtt küldök egy csókot és egy megrendelőlapot,
amellyel 15 százalékos kedvezménnyel vásárolhatod meg a naptáramat.
Így ott lehetek veled az év minden napján.
Milly most már tudott a létezésemről.
Minden más háttérbe szorult.
Bottacin!
Hármas alá.
Bottacin, elbíztad magad, fiam?
Bruson!
Nem akarom tudni, hogy sikerült ez ilyen jól.
Remek dolgozat.
Bottacin!
Megmondanád, mi van veled?
Ha már fizikumod nincs hozzá, használj valami mást!
A szenvedés mindig jól ment, az most hol marad?
Ilyen kedvetlenül nem lehet játszani!
A fészkes fe... Vasárnap kispadon ülsz.
Jó reggelt, gyerekek!
Jó reggelt!
Szia, Tiberio!
Megcsináltad a leckét?
Semmi baj, ha nem.
Milly...
- Szia, Tiberio! - Szia...
- Marika. - Az. Marika. Emlékeztem rá.
És figyelj, szombaton jössz a városi bálba?
Igen, együtt a rögbicsapattal.
Itt van, akiről beszéltem.
Marika! Marika! Gyere már, siess!
- A lányok várnak. - Persze.
- Megyek. - Szia!
Nézd meg jobban!
Én barom. A bástya!
Primo!
Mondd, nem hiányzik a vidék?
Azt hittem, itt minden máshogy lesz.
És más is.
De végül is minden ugyanolyan.
Azt hiszem, engem nem ide találtak ki.
Mert én... Hogy is mondják?
Kirekesztett vagyok, mint te.
Nem bántásból.
Mondtak már rám rosszabbat is.
Ezt nézd!
Na?
Nem. Nem jó.
Nem.
De...
- Ez nehéz, tudod? - Tudom.
Gyere!
- Hé! - Gyere már!
Bolondot csinálunk magunkból!
Kit érdekel?
Don Marcello, kezdhetjük a tombolát?
Még ne, hadd táncoljanak még!
Jól mulatnak, van időnk.
- Szia! - Szia!
És mi újság, hogy vagy?
A rögbicsapattal vagy itt?
Igen.
Klassz mulatság, ugye?
Aha, és mindjárt lesz a tombola.
- Mire gondolsz? - Én? Nem, semmire.
Nem tudom... talán, de...
Nem, jobb, ha nem, nem lehet.
Dehogynem.
Ki akarok próbálni valamit, csak nem tudom...
Csak tedd meg, Tiberio!
Ez lesz az első. Várj csak, gyere velem!
Nem gondoltam, hogy megteszed.
- Azt hittem, nem tetszem. - Ki? Te? Miről beszélsz?
Ez az első alkalom, nem tudom, milyen lesz, de remélem, jó.
Rendben, én is remélem.
Jó, de akkor menj kicsit hátrébb, kell egy kis tér. Köszi!
Kammate kammate, kaura kaura,
kammate kammate, kaura kaura,
tennita tengata, puru uru, nannane tiki mai,
waka witi terra, aupane kaupane,
witi terra, witi terra!
Azon a vasárnapon Valentina barátnőm ragaszkodott hozzá,
hogy bemutasson egy férfinak. Egy különleges férfinak.
- Nagyon csinos! - Köszönöm!
Nem tudtam, mi következik.
- Féltem. - Hódolatom!
Nézd csak, ki van itt! El ne ájulj, be kell fejeznünk a leckét!
- Pofa be! - Zavarban voltam.
Fogd a dákót és lökj!
Sosem voltam még ilyen helyen.
Így.
De látva Valentina felajzottságát, én is izgatott lettem, mint még soha.
- Talán a tiltott érzések miatt... - Tiberio, a francba!
Nem tudtam levenni róluk a szemem.
Itt van mind. Évek óta nem használtuk.
Idehozzuk őket, csinálunk egy újabb sort.
Ja, apropó, a tetőajtón el van törve a lakat.
Teszünk majd fel egy újat. Semmi gond, nyugodtan bízza csak ránk!
Rendben.
Na igen.
A tetőajtó bezárása számomra a véget jelentette.
Soha többé nem láthatom az én Millymet.
Nem láthatom a szemét, se a mosolyát.
Kár, hogy nem láttad az arcát, kemény volt!
Ne búsulj már!
Mit tudsz te a szerelemről?
Most mit csináljak?
Millyből nem maradt semmi, csak az emlékeim.
Hé, nyugi! Nekem is vannak érzéseim, képzeld, és vágyaim is!
Csak nem játszom meg a haldokló esztétikust, tudod?
Én a megoldást keresem.
Esztéta, így mondják. Esztéta.
Tök mindegy, okostojás.
Hová mész?
Haza, tanulni.
Egyedül!
Te megtalálod majd a megoldást. Nincs szükséged egy esztétikusra.
Már megint?
Ezt nem hiszem el, te keresed a bajt!
- Rémesen festek, ugye? - Mióta sírsz itt?
Hát nem megmondtam, hogy felejtsd el azt az embert?
De te nem hallgatsz rám. Sosem hallgatsz rám.
Most jobb?
Most már jóképű vagy. Mármint csinos. Nem tudom, melyiket kell...
És menned kell, vagy maradsz egy kicsit?
Nem. Ma túlórázom.
Remek.
Bottacin! Győztetek?
Majdnem.
Mi az, még mindig mérges vagy? Pattanj fel!
- Ez új? - Az ötösökért.
Még nincs is vége a félévnek.
Hát, nem is rossz a jegyeidhez képest.
Ezek a jegyek legalább már görbülnek. Eddig nem is izgatott.
Azt hitték, reménytelen vagyok.
- Ki hitte azt? - Hát az apám, nyakamat rá.
- Kipróbálod? - Nem, nem tudok vezetni.
Még mindig őrá gondolsz, igaz?
Igen.
Nem értem, hogy szerethetsz valakit, akit nem ismersz és nem is fogsz soha?
Nem szándékosan csinálom. A szívem csak érzi, és kész.
Ha nem érhetsz hozzá vagy nem láthatod,
akkor ez nem szerelem, csak megszállottság.
Na, ki vagyok?
Megismerem a hangodat.
Mit csinálsz itt?
- Giacomóval kijöttünk. És te? - Van itt egy házunk.
Szeretem a téli tengert.
Olyan, mint egy lap, amire ráírhatod a legféltettebb titkaidat is.
Mi?
Például, ha valaki szerelmes valakibe,
de az a másik észre sem veszi.
Mit gondolsz, mit kellene csinálnia a szerelmes embernek?
Ha az igaz szerelem, a másik észre fogja venni.
Te szerelmes vagy valakibe?
- Igen. - Ő is a suliba jár?
Nem. Ez olyasmi, amit nem mesélhetek el.
És te? Szerelmes vagy?
Igen. De észre sem vesz.
Mintha láthatatlan lennék.
Meglátod, ha nem síkhülye, előbb-utóbb észrevesz.
Ha nem síkhülye...
Mit csinálsz itt? Követtél minket?
Gyere, lépjünk le!
Szia!
Mehet.
Várok rád, Tiberio Bottacin.
Várok, amíg csak fel nem fogod.
Az álmok szikrái felfénylenek
Mondd, hogy ez nem csak egy álom
Mondd...
Mondd, hogy mindig enyém...
Kész is van!
Kinek kell szerelő? Tengernyi pénzt elkérnek.
Hát, amíg működik.
- Kapcsold be! - Oké.
Most vegyél nekem egy új tévét!
- Színeset! - Várj már egy kicsit!
Tudod te, mennyibe kerül?
És? Minek túlórázol annyit?
50, 60, 70, 80, 90, 100,
110 és 120.
Ötvenezer.
Jó éjszakát, signor Bruson!
- Jó éjt! - Kösz mindent, jó éjt!
Köszönöm én is, viszlát, jó éjszakát!
Szia, apa!
Mit keresel itt? Tudod, mennyi az idő?
És ezerszer megmondtam, hogy ne gyere be a moziba!
- Bocs, de én... - Nincs semmi kifogás!
- Azonnal menj haza! - Na, megvárom, amíg befejezed.
Jó, rendben.
De először és utoljára.
És kész.
10, 20, 30, 40, 50...
Nagyon örülök, hogy nekiálltál tanulni.
Jól van.
- Apa? - Mi az?
Mit gondolsz, szerinted anya mit szólna mindehhez?
Mármint mihez?
Az egészhez. A filmekhez, amiket játszol.
Szerinted örülne neki?
Te meg miről beszélsz?
És különben is,
nincs ám olyan hatalmas különbség e között a filmek és a művésziek között.
Ez az egész csak a pénzről szól.
Mert odakint az emberek csak beszélnek és beszélnek,
de csak akkor tisztelnek, ha van pénzed.
Nesze.
- Benzinre. - Oké. Köszönöm, apa!
300, 400, 500, 600...
Szűzanyám, te tudod, mi a szerelem, segíts!
Találd meg a módját, hogy találkozzak Millyvel, mást nem kérek.
Adj egy jelet!
Lelki krízisben is vagy? Ezt a szívást!
Hagyj már, seggfej!
- Mik ezek? - A probléma megoldása.
Belépőjegyek egy jesolói diszkóba.
És mit gondolsz, ki lesz ott a vendég jövő szombaton?
Nézd!
- Hát ezt meg hogy szerezted? - Jött egy lehetőség. Gyere!
Köszönöm!
A tiéd.
Megőrültél?
A hiányzó pénz, hogy elmenj Casablancába.
Csináltasd meg azt a műtétet, és ne légy púp a hátamon!
Primo...
Jól van, jól... Gyere, játsszunk!
És kész is.
Szia, apa!
Szia, drágám!
Jó, gyerünk! Várj, így rossz! Most.
Mi történik itt?
Anya munkát kapott.
- Emeld fel! Így... - Anna!
A vacsora kész van.
Egyél a nappaliban, hogy itt dolgozhassunk.
Köszi!
Így.
Tartsad!
Segítenél?
Ez az, így.
Utána beszélhetnénk?
Persze. Várj egy kicsit!
- Nemzetközi hívás. - Halló?
- R-beszélgetés, fogadja a hívást? - Igen. Igen, fogadom.
- Marcello? - Hola!
- Szerelmem! - Hola, kedvesem!
- Hogy vagy? - Jól. Tudunk beszélni?
Igen, nyugodtan beszélgethetünk.
Nagyon várjuk a híreket, Marcello.
- Nincs még semmi? - Nem, még nincs válasz.
- Minden rendben lesz, tudom. - Persze, beszélek a püspökkel és hátha.
Ezek a dolgok lassan mennek.
Láttad a rajzot, amit küldtünk?
Tetszett a rajz? Olyan lelkesen csinálta.
Persze.
- Csak neked. - Nagyon szép.
Most mennem kell, szerelmem.
- Persze. - Csókollak.
- Csókollak, szerelmem. - Puszi, puszi, puszi...
- Nagyon várunk már haza. - Szia!
Reszkess, Jesolo, jövünk!
Hé!
Gyere!
Hé! Figyelj rám! Tűnj keménynek!
Vedd a cigit a szádba, és akkor tuti bejutunk.
Csak nyugi, nyugi, sima ügy lesz.
Hé, srácok! Na tűnés haza!
És most?
Mi a gáz?
Baszki!
A benzin.
Hé!
Nyugi, Milly szupersztár, sok helyen fellép.
- Tuti lesz még alkalom. - Hagyjuk ezt!
Hé, hová mész? Gyere vissza, segíts tolni!
Talán Giacomónak igaza volt. Csak megszállottság volt.
Hát ez?
Már két órája így nyomja.
Szorgalmas srác.
Inkább kiborult srác.
Mindent megtettem, hogy kiverjem a fejemből.
- Hogy megy? - Üdv, atyám!
Minden remek!
Biztos? Otthon vagy a suliban van a gond?
Nincsen gond. Maga mondta, hogy tegyem oda magam.
Fél óra és kész vagyok.
Rendben. Fél óra.
Atyám?
Maga szerint ha valaki rágondol valakire,
akkor az a másik valaki ezt megérzi, akkor is, ha távol van?
Ha a szerelemre gondolsz, akkor ez könnyen lehet, igen.
A távolság relatív, ha az üzenet elég erős.
Köszönöm, atyám!
38, 39,
40, 41,
42...
Van ma egy buli,
de nem biztos, hogy elmegyek,
mert ott az a srác, aki tetszik,
és fogalmam sincs, mit vegyek fel, totál ki vagyok borulva.
Még meglátom.
El akartam felejteni, de hiába.
Minél inkább próbáltam nem rágondolni, annál inkább csábított.
Mi a faszt csinálsz?
Egy nyamvadt labdát sem bírsz elkapni, egyet sem?
Unom, hogy bénának néznek minket miattad!
Fogd be a szád, seggfej, vagy öt perc alatt beleverlek a földbe!
Hagyjátok abba! Bottacin, mi baj veled?
Pattanásig vagy feszülve. Higgadj le!
Nem harcolni jöttünk, hanem szórakozni.
- Na, érted? - Igen, értem, értem.
Oké. Jönnek.
Nahát, hogy ki van itt!
- Szia! - Szia!
Ők a srácok a könyvelős suliból.
Mi meg éppen sétálgatunk. Ugye, drágám?
- Igen. - Sziasztok!
- Szóval ezzel a sráccal jár? - Ugyan már, a srác 13, tuti a rokona.
Múlt nyáron együtt készültünk a vizsgákra, totál sötét.
Mesélj a szerelemről, Maria
Te vagy az életem, Maria
Ma este Saint Vincentben lépek fel.
És nagyon fess is vagy. Mármint csinos.
Tényleg szépnek tartasz?
Igen, annak. Gyere, játsszunk!
Primo!
Szerelmes vagy a feleségedbe?
Te meg az intellektuális kérdéseid.
Sosem tudnál beleszeretni egy másik nőbe, ugye?
Nem. Nagyon szeretem a feleségemet.
Bár ő is egy nagy púp a hátamon, mint te.
Gyere! Játsszunk!
Pont fordítva.
Mindig eltévesztem.
Egy hónap és utazom.
Megvan a műtét időpontja.
De... ilyen hamar?
- Kezdd! - Ja...
És a címke...
- Szia, apa! - Szia, szívem!
Igen.
Várj, várj!
Jöjjenek, jöjjenek! Erre tessék!
Primo! Tiberio!
Megjött!
Meghozták!
Tiberio!
Primo!
Vigyázzanak! Óvatosan!
Nehogy elrontsák!
Itt van.
Köszönjük!
Elvinnék azt a másikat, kérem?
Adj borravalót!
Viszlát!
A mindenit!
Látod ezt?
De, kapitány úr! A büntetést értem, na de bezárni?
A bezárás alig 30 nap, hamar elrepül majd.
Ez valami vicc? Ki küldte? Mondjon egy nevet! Ki hívta fel?
Ki nem hívott fel, azt kérdezze!
Jó, rendben, értem,
de mi köze van a főkönyvemnek a közerkölcshöz, nem igaz?
Ugyan, Bruson, még hogy közerkölcs?
Tudja, milyenek az emberek idefent északon.
Oszoljanak, emberek, vége az előadásnak!
Pont, ahogy akarták.
Bravó!
Árulók!
Álszentek!
Tiberio, szia!
Giacomo!
Giaco, mi történt? Miért nem voltál suliban?
Nem jövök többet.
A rohadékok ránk toltak egy csomó büntetést.
És a mozit is bezáratták.
Ne félj, amint újra kinyittok, hamar rendbe jön minden.
Az apád nem az a feladós típus.
- Tudom. Ki is nyitunk újra. - Látod?
- De Padovában. - Padovában?
Itt nem szeretnek.
Hogyhogy? Hiszen mindig telt ház volt.
Szeretnek, de látni sem akarnak.
Ez már biztos? Sajnálom!
Semmi gáz, azért klassz volt, nem?
Visszajössz?
Köszi!
Na mássz le rólam, buzeráns!
Jut eszembe, nyitva hagytam neked a tetőn az ajtót.
Ha újra kinyit a mozi, bemehetsz ingyen.
Giacomo!
Király...
Sakk-matt. Bravó!
Sakk-matt? Mattot adtam?
Hagytál nyerni?
Az nem lett volna fair. Jól játszottál.
Hallod ezt, Evelina? Jól játszottam!
Igen, gratulálok! De most már mennünk kell.
Ezt tartsd meg!
Ne... Köszönöm!
- Ne feledd, fekete király a fehérre... - A fehér a feketére.
Szervusz, Primo!
Most megyek.
- Szia, Evelina! - Szia!
Beleszerettél?
Vele tisztának éreztem magam.
Senki mással nem éreztem ilyet.
Mi a baj?
Semmi, miért?
Furcsa vagy.
- Figyelj, Anna! - Mondd!
Megtaníthatlak egy játékra? Nem egyszerű.
Tudod, hogy nem szeretem a kártyajátékokat.
Menj, játssz a barátaiddal a bárban!
- Az meg mi? - Sakktábla.
- Milyen pici figurák! - Úgy hívják: bábuk.
Megmutatom, hogyan mozognak, jó?
Nem könnyű, de nagyon fog tetszeni.
A legfontosabb: ki kell találnod egy stratégiát.
Válassz!
Te fogsz kezdeni.
Mit is mondtál, ez micsoda?
- Sakk-matt. - Sakk-matt!
Játszunk még egyet?
LEFOGLALVA
- Azt hittem, mindent itt hagyunk. - Csak egy szuvenír.
Jó reggelt, Bruson! Mi járatban ilyen korán?
Elmegyünk! Nem jövünk vissza!
Hogyhogy? És a mozi? Hová mennek?
A mozi majd újra fog nyitni.
Csak valahol máshol. Itt nem volt jó helyen.
Tudja, milyenek itt az emberek, nem?
Azok az emberek, akik titokban beslisszannak az előadásra,
de nyilvánosan meg erénycsőszt játszanak.
Giacomo épphogy elutazott, amikor szörnyű hírt kaptunk.
Alcide nagypapa meghalt. Infarktusban, a szőlőben.
Lupo nem tudott mit kezdeni a helyzettel.
A hozzám közeli emberek közül nagypapa volt az első, aki meghalt.
Milyen szép nap van.
Apának hogy tetszene.
Minden megváltozott.
Azok, akiket szerettem, elmentek.
Eljött az a pillanat az életben,
amikor akadályokra volt szükség a továbbhaladáshoz.
Gyertek, fiúk!
A cipőket tegyétek az újságpapírra, nem akarok koszt idebent.
És amikor már azt hittem, sikerült elfelejtenem Millyt,
egyszer csak visszatért.
Bottacin! A zuhany után is nekiállhatsz olvasgatni. Nyomás!
Letartóztatták Milly d'Italiát, a pornósztárt.
RAJTAÜTÉS RÓMA KEMÉNY VILÁGÁN
Úgy éreztem, meghalok. Engem nézett.
Könyörgött, hogy mentsem meg.
Anya, apa!
Elmehetek Forno di Zoldóba egy áhítatra?
Don Marcellóval. Csak két napra.
Igen. Persze.
Köszönöm! Megyek aludni. Jó éjt!
Jó éjt!
Egy angyal ez a fiú.
A te fiad egy igazi angyal. Nem, Primo?
De remélem, azért nem lesz pap.
A pénzt ne feledd!
- Mindig tartsd magadnál! - Jó. Oké, menj már!
- Szia! - Megyek.
- Szia! - Szia!
Hová mész?
- Millyhez. - De...
Cigarettát tessék!
- Cigarettát! - Hé!
Tudna... Csak száz lírát?
Egy pillanat! Várjon! Cigire kellene.
Cigarettát, uram?
Vagy egy órát? Nagyon jó áron adom.
Elnézést!
Hogy tudok meglátogatni valakit odabent?
Kit akarsz meglátogatni? Anyádat?
- Nem. Egy barátnőmet. - Barátnődet?
Hány éves is vagy, fiam? Kiskorúak nem mehetnek be.
Na tűnés innen! Ez nem neked való hely, nyomás!
- Menj el szépen! - Menj haza, gyerünk!
Jó napot, a fiamhoz jöttem.
Tessék!
Primo!
Elnézést, Don Marcello! Ajánlott levél.
- Értem. - A telefontársaságtól.
- Háromszázezer líra. - Nemzetközi R-beszélgetés.
És Tiberio?
Sajnálom, hogy nem tudott velünk tartani a hegyekbe.
De amikor elmondta, hogy a nagymamáját akarja meglátogatni, arra gondoltam,
ebből a srácból jó keresztény lesz.
- Meglátogatni a mamát? - Igen. Vidéken.
Jó keresztény...
Köszönöm!
Megölöm.
Ott volt, egészen közel.
Pont olyan szép, amilyennek képzeltem.
Elég lett volna egy szó,
egy gesztus, egy mosoly,
és beszélgethettem volna vele.
De nem tettem, nem szóltam semmit.
Megelégedtem pár lopott, futó pillantással.
Hogy szívembe véssem természetes mozdulatait,
neki, aki azt hitte, egyedül van,
miközben a mellette ülőnek ő jelenti a világmindenséget.
Kisasszony!
A cigarettája.
Köszönöm!
Kész a vacsora!
Biztos éhesek vagytok!
Az apád egy falatot sem evett, amióta csak elmentél!
Itt vagytok, két férfi, játsszátok a kemény legényt.
Gyertek! Asztalhoz! Együnk!
Marco! Siessünk, mert most eszméltem, hogy milyen késő van.
- Itt vagyok. - Nagyon köszönöm! Mennyit kések?
- Fél órát. - Fél órát, értem.
Ja, és egyébként érkezett egy levél a püspökségtől.
Tessék!
Minden rendben, atya?
Igen.
Most kellene... Be kellene menni.
Igen, eljött az idő, hogy menjek. Végre, igen.
- Nézzétek már, milyen cipőben van! - A cipője...
Álljatok fel!
- Egy sakkparti? - Jó.
És végül egy hír a színpad világából.
Tegnap este a Párizsi Operában hatalmas sikert aratott
a Trevisóból érkezett Claude Jourdan.
Ne, ne! Hagyd!
Jó énekes... nő.
Igen.
Beszélj nekem a szerelemről!
Fiúk, ez az utolsó meccs, amit velem játszotok.
A jövő évtől új edzőtök lesz.
De ez nem fontos.
Mert a rögbiben minden, amit megtanultunk
és amit csináltunk, minden örökre szól.
A végeredmény nem számít.
Az a fontos, hogy mindegyikőtök, amikor kimegy a pályára egy meccsre,
a tudások legjavát adja majd.
És ez nem csak a sportra vonatkozik, az egész életre.
Szóval igen, az első félidőt elvesztettük.
De most visszamentek, és lemészároljátok őket!
- Rendben? - Igen!
Gyerünk, fiúk, gyerünk! Gyerünk!
Gyerünk, srácok!
Most megfordítjuk a meccset, ez a legfontosabb!
- Gyerünk! - Megfordítjuk? Faszom...
- El fognak páholni minket. - Készülj!
Mehet!
- A miénk, a miénk, futás! - Megszerzed, és futás!
- Ne, ne, adja hátra! - Mi az, te megőrültél?
A franciák így csinálják, nekünk is menni fog. Értitek, ugye?
Megőrültél, Bottacin.
Nem. Menni fog. Csináljuk!
Most, most!
Végre megtaláltam a posztom.
Igen!
Bravó!
Ez az! Hú!
Hát, ez a srác tényleg nagyon jó.
Naná, hogy jó, ő a pasim! Hajrá, Tiberio! Ez az!
Tessék!
Atya!
Bottacin!
Csak el akartam köszönni.
Ez kedves tőled, Tiberio, köszönöm!
- Kérdezhetek valamit? - Persze.
Miért van az, hogy akit szeretünk, mindig elmegy?
Tudod, az élet egy utazás, van, aki jön és aki megy,
de akik igazán fontosak, azok mindig melletted lesznek.
De maga elmegy.
Mert vannak mások is, akiknek fontos vagyok.
És ők is nagyon fontosak nekem.
Biztos vagyok benne, hogy te is fontos vagy valakinek, nem?
Talán csak nem tudom, hogy ki az.
Te...
Szóval akkor ő a te barátnőd?
Nem, dehogy, a földön találtam a képet.
- Mit csinálsz itt? - Téged kerestelek.
Engem? Miért?
Mit művelsz?
Tiberio, én szeretlek. Örökké.
De te rám sem nézel.
Dehogy.
Mindig is tetszettél nekem, de valahogy...
Szeretkezni akarok veled. Nagyon-nagyon.
Úgy érted, itt? Most?
Dehogyis, csacsi.
Akkor hol?
Nem tudom. Ötletem sincs.
Nekem van egy ötletem.
PAPÍRBABÁK
MAURO SPINELLINEK
Magyar szöveg: Szalai Eszter
Felirat: Rádóczki Attila