Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PĂPUŞILE MELE DE HÂRTIE
Primo Bottacin! Aţi scris?
Dle Bottacin... Lucrarea dv. scrisă nu e bună deloc.
Aş spune chiar deloc. Mai ales în privinţa gramaticii.
Îngrozitor!
Înţeleg că e puţină emoţie. Nu-i aşa, Bottacin?
Pe toţi ne cuprinde emoţia.
Ascultaţi, acum, o să vă adresez o singură întrebare.
Şi aştept de la dv. un răspuns exact! Bine?
Aşadar... Care e primul articol al constituţiei noastre?
Al constituţiei italiene!
Hai, Bottacin!
- Aşadar... Italia... - Italia...
- E o... - E o...
- Republică... - Republică...
- Democratică... - Democratică...
- Fondată... - Fondata pe...
Pe...
Atunci, spuneţi-i dv.!
- Pe mun... - Muncă!
Bravo, Bottacin! Pe muncă! Bineînţeles! Bravo, felicitări!
Cred că ne putem opri aici, nu?
Mulţumesc!
Ludovico Mazza!
O minune, părinte! Aţi făcut o minune!
Vezi că Domnul îngrijeşte şi ajută,
luminează sufletele şi minţile!
Să scrieţi! Şi spuneţi-mi, dacă aveţi nevoie de ceva!
- Ne-am înţeles? - Da!
Soră Lina! Pleacă la Treviso, nu emigrează!
Primo, vino să te îmbrăţişez!
- Mulţumesc, părinte! - La revedere!
Mamă!
Tată...
Ce te-a apucat?
De ce trebuia să participi la un concurs?
Şi cum adică o să te faci poştaş?
Vrei să pleci de aici? De ce?
Pa, tată!
Du-te, prostule! Ai grijă cu oraşul! Şi mai ales ai grijă de băiat!
Să mergem!
Cel mai fericit e Tiberio!
A terminat clasa a VIII-a şi l-am înscris la Contabilitate!
Bravo ţie! Ai încredere în câine, dar nu în om!
Să înveţi, băiete, să înveţi!
Tiberio!
Du-te, te cheamă!
Oraşul! Nu mai sunt tinerii de altădată.
Acum vor apartament, maşină, televizor...
Ce aduce viitorul?
1978 a fost un excepţional pentru mine şi familia mea.
Viaţa noastră s-a schimbat radical.
Şi totul a început cu acel drum la Treviso.
Gata cu dormitul tremurând de frig.
Gata cu latrina!
Gata cu trezitul de dimineaţă caă să mă duc la şcoală!
Dar chiar şi acele lucruri, aşa de incomode,
au intrat în lunile următoare în repertoriul unui sentiment
pe care nu-l mai avusese: nostalgia.
Nostalgia lucrurilor care nu vor mai veni.
Pleacă de-aici!
- Ia spune? - Nimic de zis. Altă lume!
Hai la masă!
Astă-seară, ceva nou şi modern...
Sofficini!
Haideţi! E vorba doar de obişnuinţă!
E gata uniforma mea pentru mâine?
E totul gata!
Fusesem la cinema doar de două ori în viaţă,
iar acum aveam unul vizavi.
Era primul lucru frumos din oraş.
- Anna! Cămaşa! - Am terminat.
Du-i-o tatei!
- Tată, cămaşa! - Cheam-o pe mama ta!
- Mamă! - Ce e?
- Vino! - Ce s-a întâmplat?
- Ajută-mă! - Doamne sfinte!
Tiberio, pune cafeaua! Repede!
Nu e gata cafeaua? Minunat! Întârzii din prima zi! Ce ruşine!
Nu e vina mea că trebuie să rezolv tot!
- Atunci, a cuie vina? - A ta!
Nu e-n stare să-şi lege şireturile!
- Tată! - Primo!
Sendvişul, mănuşile, fularul, să nu-ţi fie frig...
Frig? Mie?
Mulţumesc!
- Plec. - Du-te!
Să fii atent!
Haide!
Ai grijă!
Poşta!
- Bună ziua! - Bună ziua, doamnă Bottacin!
Doamnă Bottacin...
Dle Pavan...
Este... o amendă. Fir-ar să fie!
Hai să mergem!
O arunci?
- Nu! - Poate ne trebuie!
- Bună ziua! E închis? - Da, doamnă.
Renovez. Trebuie să mă modernizez un pic.
Să ţin pasul cu vremurile.
Da, toată lumea stă acasă şi se uită la televizor.
Iar altădată, după-amiaza, era coadă şi la desene animate.
De când a murit soţia mea... Ea se pricepea la filme.
Tinerelul ăsta cine e? Fiul dv.?
Da!
Tiberio, salută-l pe domnul!
Bună ziua!
E foarte timid!
- Şi câţi ani are? - 14.
E de vârsta fiului meu!
- Ce studiază? - Contabilitate.
Începe luni. Am venit de curâmd la Treviso.
Şi fiul meu s-a înscris la contabilitate.
Stai dă ţi-l prezint!
Giacomo!
Unde s-o fi dus? După-amiaza, e mereu aici!
Giacomo!
Stai liniştit, nici el nu are mulţi prieteni.
Nu e timid, dar...
Giacomo! Hai încoace!
Ţi-l prezint data viitoare.
- Ne întoarcem când redeschideţi. - Da.
La revedere!
Tiberio, salută!
La revedere!
Da...
Giacomo!
Unde erai?
Eram în spate, mă ocupam de cutii.
Minciunile astea! Cutiile...
- Mamă... - Ce e, dragule?
- Pot să-mi scot cravata? - Nu! Eşti foarte elegant!
Fugi, să nu întârzii!
Pa, dragule!
Pa!
Pariez că te-a adus mămica!
Ia uite ce fenomen!
Toată lumea în clasă! Haideţi!
Hai! Sunteţi surzi? Mai repede! Haideţi, copii!
- Spuneţi. - Cree că am greşit...
Mă scuzaţi, e o recomandată pentru domnul Giordani Claudio.
Nicio greşeală. Eu sunt!
Poftim!
Şi spune-i tatălui tău că, uneori, trebuie să-şi plătească datoriile!
Bine, îi spun. La revedere!
E fiul lui Bastiano Bruson, de la cinematograf?
Trec printr-o perioadă grea. Sărmanul, a rămas văduv.
Iar acum, se vorbeşte chiar de faliment!
Cine mai iese seara?
Eu şi soţul meu preferăm să stăm acasă.
E comod şi ne uităm la televizor!
Ne-a cumpărat unul nou, color!
99 de canale!
Noi avem de ceva vreme televizot color.
Avem şi video!
Ce cinema!
Iar dv., dnă Bottacin?
Noi? Avem tot televizor alb-negru.
Pentru ochi!
Da, e pentru vedere!
Se spune că televizorul în culori e periculos... da...
Ar putea începe să iasă cu copii civilizaţi.
Copii de domni!
Şi-apoi, e foarte talentat. Nu-i aşa?
Da.
Cântă un cântec pentru tata! Cu vânătorii de munte!
Căpitanul
companiei
e rănit
şi e pe moarte.
Bravo! Vezi?
- Nu! - De ce?
La şcoala de muzică e şi fiica mareşalului Lomanto!
Exact! Ea e fată!
Nu vreau ca el să intre în anumite cercuri!
Cântă, după care ajunge să se dea şi cu ruj!
Nici nu-ţi imaginezi ce văd eu în fiecare zi.
- Bravo! Aşa se distrug talentele! - Nu mă interesează talentele!
Eu vreau să spun că...
Gata? Ne potolim? Aici nu suntem la ţară!
Dar ai dreptate, are nevoie de o activitate.
Dar un sport. Sănătos. Corect.
- Tenis! - Rugby!
Rugby?!
Un coleg a zis că parohul formează o echipă.
Mâine vorbesc cu el. Te bucuri?
Se bucură.
Nu ştiam nimic despre rugby. Dar era mai bine decât să cânt!
Nu înţelegeam de ce, acum, că ajunseserăm în oraş,
era obligatoriu ca zilele să fie mereu pline.
Ai mei erau într-o nesfârşită stare de agitaţie.
Rugby-ul nu e un sport, nu e un jos...
E o filosofie de viaţă!
Curaj, loialitate, spirit de sacrificiu!
Astea sunt regulile fundamentale, pentru a deveni bărbaţi.
Vai de cel care se plânge!
Vai de cel care dă înapoi!
Sunteţi băieţandri, dar, pentru Dumnezeu,
fac războinici din voi!
Apărători ai mingii rotunde!
Măcar Don Marcello nu era rău.
Nici nu părea preot. Era mai mult o căpetenie indiană,
o combinaţie între Tiger Jack şi Crazy Horse.
Ne era antrenor, preşedinte, maseur, ghid spiritual...
Se spunea că dusese jocul mingii ovale
şi printre indigenii din Bolivia.
Ia uite-l şi pe ăsta?
Unde te pun?
Se mai spunea că, în Bolivia, lăsase o soţie şi un copil,
dar nimeni nu dovedise asta.
Bravo vouă!
Hai!
Don Marcello a căutat peste o lună cea mai bună poziţionare a mea.
O lună lungă şi complicată,
în care nu a reuşit să înţeleagă care era chemarea mea.
Când prinzi, îndoaie mai mult genunchii, aşa...
Nici eu n-am înţeles ce era frumos la viaţa din oraş.
Cel puţin până în acea după-amiază de decembrie.
Uite!
Hai, îmbracă-te! Am o surpriză pentru tine!
Ce?
Bilete la cinema! Au redeschis! Hai, mişcă-te!
- Noi am terminat! - Mulţumesc, bătrâne!
Mi-ai salvat viaţa! Dar în privinţa plăţii, facem...
Nu te gândi la asta! O să câştigi o groază de bani!
Să sperăm că aşa o să fie!
Dle Bastiano! Bravo, aţi redeschis!
Doamne, nu!
E cam întuneric! Să scot biletele...
Doamnă Bottaccin!
Aţi văzut? Nu mai există limite. Orice, pentru a câştiga bani!
Ce ruşine!
Bruson, falimentar ai fost, falimentar o să fii!
De două luni nu-mi dă banii! E de ajuns!
Vai de ele, dacă pune piciorul în măcelăria mea!
Am ţipat! "Ruşine!"
"Îi spun soţului meu!" Era alb de frică!
Noapte bună!
Te rog! Dacă te întâlneşti cu băiatul ăluia de la cinema,
nu-l saluta, prefă-te că nu-l cunoşti!
- Bine. Noapte bună! - Te rog!
Să nu exagerăm. Ce legătură are băiatul?
Profesorii văd lucrurile astea! Crede-mă!
Să nu spunem prostii!
Era în pragul falimentului, aşa că a schimbat genul!
Ce-i rău în asta? E suficient să nu te duci!
Porcăriile alea expuse aşa, în faţa tuturor!
Cartierul o să-l distrugă!
Soţia mareşalului Lomanto a spus că se poate adresa poliţiei!
Iar ea ştie!
Mareşalul nu ştie nici să vorbească!
Da, dar ei au televizor color, cu 99 de canale!
Iar noi? Televizor alb-negru, ca sărmanii!
Nu te mai uita mereu ce fac alţii! Gata!
- Vrei? - Nu.
Nu fumezi. Şi eu sunt un singuratic.
Iar 90% dintre elevii şcolii sunt nişte prostuţi, crede-mă!
Ascultă, la cinematograful tatălui tău...
- Filmele astea noi... - Porno!
- Porno? - Chiar nu ştii ce înseamnă?
Filmele în care bărbaţii şi femeile...
Ai înţeles?
De-asta a ieşit aşa scandal.
Mi-e greaţă de ei! De toţi! Tata nu mai avea un ban.
I-au făcut o ofertă bună şi a acceptat-o.
Ce să fi făcut? Dădeam faliment, iar acum vindem tot!
- Bună, fetelor! - Bună!
Frumoase, nu?
- Doar nu eşti poponar! - Poponar?
Tiberio, tu nu ştii chiar nimic!
Poponarii sunt ăia care... n-ao fac cu femei.
- Nu, nu sunt poponar! - Da!
Vrei să încerci şi tu? Pot să vorbesc cu Don Marcello.
Nu, n-am chef. Plus că eu sunt un anarhist!
Anarhist? Ce înseamnă?
Fratele meu zice că anarhiştilor le place să stea singuri.
- Bine... Pa! - Pa!
Bottacin, la ora asta se vine?
Dle Giordani, poşta!
Se poate?
Deranjez?
Era deschisă uşa, deci...
Poşta.
Vă simţiţi bine?
Gata, puteţi pleca.
E o recomandată şi trebuie să-mi semnaţi.
Doamne! Uite ce ţi-au făcut nemernicii ăştia!
Trebuie să mergi la spital! Dă-mi voie...
Hai să mergem la baie, ca să ne spălăm pe faţă!
Lasă-mă să mor!
Bine, dar mai întâi ne spălăm pe faţă şi apoi, murim.
E mai bine aşa. Să mergem!
Ai dezinfectant, leucoplast?
Ce ţi-a făcut nenorocitul!
Când mă părăsesc, fiindcă soţiile suspectează ceva,
o fac cu răutate.
De parcă aş fi un obiect, nu un om.
Plus cei cărora le e silă de mine.
Dar tu? Cum mă vezi?
Domnişoară... Cum vă văd?
La ţară, era un cocoş care voia mereu să clocească.
Şi nu putea nimeni să-l ia de acolo. Aia e tot natură!
- Şi ce-aţi făcut? - I-am luat gâtu'.
E mai bine să plec...
- Ştii să joci? - Nu.
Pavan, 6...
Bottacin, ţi-a, dat 8, nu ai greşit nicio ecuaţie.
Felicitări!
Bruson, tot 3! Trebuie să te străduieşti!
Vreau să vorbesc cu tatăl tău! Iar de data asta, nu accept scuze!
Ecuaţiile nu sunt aşa de grele!
Vrei să facem lecţiile împreună? Pot să te ajut.
Nu, n-am chef. Plus că am alte lucruri în cap.
- Tiberio... - Ce e?
- Nu visezi niciodată femei? - Ce să fac?!
Pe bune! Femeile! Eu le viseu întruna!
Nu pot să mă gândesc la altceva. Mă înnebunesc!
Ar trebui să te gândeşti la altceva. Ai auzit ce-a zis profesoara?
- Cui îi pasă de nemernica aia? - Eu plec.
Du-te să-ţi faci lecţiuţele! Degeaba faci pe superiorul!
Te crezi unic sau ce?
Poponarule!
Giacomo avea dreptate. Nu eram unic.
Te rog, Doamne, nu vreau să mor!
Te rog, nu vreau să mor!
Figura lui Gertrude e printre cele mai frumoase.
Dramatică, spirituală, senzuală.
O capodoperă, în capodopera lui Manzoni.
Ascultaţi cum reuşeşte autorul să schiţeze cele mai intime impulsuri.
Obrajii, foarte palizi,
căpătaseră un contur delicat şi graţios,
dar modificat de o uşoară extenuare.
Buzele...
Bottacin, eşti bine? Ţi-e rău?
- Pot să ştiu ce ai? - Nimic.
Tot Tex!
Stai să-ţi arăt eu ceva! Hai încoace!
Dacă ne prind cu chestia asta, suntem terminaţi!
Uite! Le-am luat de la frate-miu, s-a întors acasă în permisie.
- Ce-i asta? - Chestii tari, nu?
Bagă asta repede! Haide!
- Bună, fetelor! - Bună, Giacomo!
- Ce faceţi? Care sunt noutăţile? - Nimic deosebit.
- El e pritetenul tău bun la şcoală? - Da. El e Tiberio.
- De ce râd? - Nu-ţi face griji, aşa râd fetele.
Aşadar... Ea e Jenny. Ea e Daria, ea e Monia, iar ea e...
Bună! Marika.
Prietenul meu! Hai să-l cunoaşteţi!
Pa! Pe mâine!
Femeile sunt târfe. Să mergem!
- Stai să-ţi dau revistele! - Ţine-le. Frate-miu are o valiză.
Frumoasă Marika, nu? Şi mă înnebuneşte cum graseiază!
Fata pe care am salutat-o? Mi s-a părut plictisită.
- Fiindcă te place, fraierule! - Dacă nici măcar n-o cunosc...
Când doi se plac, ajunge şi o privire!
Hai să ne trezim un pic!
Pe lume nu există doar matematică, rugby şi Tex.
Mergea tot mai bine cinematograful pe care-l avea tatăl lui Giacomo.
Deşi nimeni n-ar fi recunoscut că se duce acolo.
- Bună seara, dle profesor! - Inspectore!
- Credeam că e teatru aici. - Şi eu la fel!
Am venit tocmai de la Veneţia! Dar dacă tot suntem aici...
- Înţeleg că e un film de artă. - Am citit că actorii sunt foarte buni.
- Ne vedem vineri, la şedinţa de bloc. - Sigur că da!
- Salutări doamnei! - Îi transmit, evident!
Gazzetta pentru dv.! Bani puţini, dar cinstiţi!
Vorbe sfinte!
Ruşine!
- Bună ziua! - Bună ziua.
Poftim antricoatele!
Sunt de vită din Toscana!
Cât face?
Ce-i graba asta? Ne socotim la sfârşitul lunii!
- Şi salutări tatei! - Bună ziua!
- Bună ziua, doamnă! - Bună, Giacomo.
Atâţia bani, pe mâna unui copil...
Bruson câştigă stive de bani cu filmele neruşinate!
Porno atrage!
Poftiţi comanda dv., dle Bruson.
- Mersi! - Cu plăcere.
Ce faliment! Are un Mercedes nou şi strălucitor!
Asta înseamnă să ai curajul de-a risca!
- Parcă l-aţi fi ars de viu! - El nu se plimbă cu Fiatul! Nu!
Apropo! S-a spart eşapamentul, care costă o avere,
aşa că hai să mai ţinem de bani luna asta!
Sigur! Alţii câştigă bani, iar noi trebuie să ţinem de ei!
Ce-a făcut dl Brown când a plecat de acasă?
De ce trebuia să fie asigurat?
Ce-a făcut dl Brown?
Ce...
- Ce faci acolo? - Nimic, încercam o placare.
În cameră?!
- Învăţai engleza? - Da.
Continuă! Ia să aud!
Cine va primi tutunul şi ce va face cu el?
Perfect! Bravo!
- Pa, scumpule! Vin pe la cinci. - Pa.
Pa!
Priveam în oglindă, parcă vrând să-mi iau rămas-bun
de la copilul Tiberio pe care-l omorâsem.
Dar, aşa cum zicea căpetenia din Tex Willer:
e simplu să ucizi un duşman.
Doar marii războinici pot ucide un prieten.
Bottacin! Ai mâinile moi ca untul?
Nu ştiu ce are.
Haideţi, din nou! Începeţi!
Ai pierdut trei meciuri la rând!
Trei! Ce trebuie să fac? Unde e pasiunea, implicarea?
E nevoie de implicare! Haideţi, tenacitate şi forţă!
Altfel, aşa, nu facem nimic.
Hai, plecaţi acasă!
Uite ce ochi deprimaţi! Ce faceţi? Vă drogaţi?
Ştiu eu ce problemă aveţi!
- Trei, de vineri, nu e aşa de grav. - Trei pe zi, părinte!
Pe toţi sfinţii! Vrei să rămâi mic?
Dacă faci asta, te extenuezi şi nu se lungesc oasele.
"Tatăl Nostru", de 30 de ori! Pe zi! Până vineri!
- Eşti iertat de păcate. - Amin.
Foarte bine, un zâmbet frumos... Două secunde...
Mai descheie puţin cămaşa!
Tu eşti prost! Nici moartă! Vezi că-i spun lui taică-tu!
Exagerezi! Ce figuri! Bine. Hai...
Lasă-te-n jos!
- E stricat! - Şi?
Şi? Ai înţeles unde suntem?
Ce zici?
Pe bune! Uite ce-i acolo! Parcă ar avea astm.
Hai să stăm jos!
Bună, mătuşă!
Azi e ziua mea. Mai ştii? Ai ceva pentru mine?
În cele din urmă, a apărut ea.
Cred că e momentul să înveţi ceva despre iubire.
Şi a schimbat soarta filmului. Şi a vieţii mele.
Curând, era goală şi zâmbitoare. Mi-a zâmbit mie.
Am înţeles imediat. Se numea "iubire".
- Ce zici? - Fecioară, ce ochi!
Ce ochi?! Ce ţâţe!
Mulţumesc, mătuşă!
O chema Milly D'Italia.
N-a avut mult noroc ca actriţă porno. A părăsit lumea spectacolului.
Dar, credeţi-mă, eram la curent cu tot ce făcea.
Cum ăia nu se lasă, am decis să intrăm în grevă.
- În grevă?! - Da, nu mergem la muncă...
- Renunţăm la bani... - Renunţaţi la bani?!
Am venit aici ca să murim de foame?
Nu, ca să avem mai mulţi bani!
A spus sindicatul că ne creşte salariul.
Sindicatul?! Sfântă Fecioară! Primo, ai devenit comunist!
Vrem să avem ce ni se cuvine!
Asta e! O să strici totul!
Fă grevă! Nu ne ajung banii de la o lună, la asta...
Iar el ce face? Grevă! Face pe revoluţionarul!
Nu ne ajung banii fiindcă salariul e mic!
- Unde te duci? - Îl rezolv eu!
Opreşte-te!
Te rog frumos!
Ia zi!
Te rog, opreşte-te!
Era îndrăgostit cu adevărat de acea fată foarte frumoasă,
de părul ei, de corpul ei,
de chipul ei, de ochii ei, de respiraţia ei...
Am făcut tot ce se putea face pentru a afla totul despre ea!
Nu mă gândeam la altceva, numai la Milly!
Căutarea mea era febrilă, neobosită, obsesivă.
Ce a văzut pe drum? Ce a făcut atunci?
Ce facem în fiecare zi?
Gata cu Milly asta! Hai să repetăm!
Ce a văzut pe drum? Ce facem în fiecare zi?
Până când, într-o revistă din domeniu, am găsit o adresă la care să-i scriu.
Încântătoare Milly cu ochii albaştri, de când te-am văzut prima oară,
te caut, te visez, nu mai rezist!
Eşti a opta minune. Aşa cum ceaţa umple o vale,
tu luminezi ca Soarele şi, ca noaptea, mă faci să visez.
Mă umpli de gânduri.
Nu mai mănâncă!
Ai ceva? Spune-i mamei!
În loc să mănânci ca un lup, vezi ce are băiatul tău!
Mănâncă odată!
Salut!
Asta...
Dragă Tiberio Bottacin, mulţumesc pentru scrisoare.
Citind cuvintele tale, am înţeles că eşti un tip hotărât şi înfocat.
Exact cum îmi place mie!
Te sărut şi-mţi amintesc că, în acest plic,
ai un formular cu care poţi comanda,
cu o reducere de 15%, calendarul meu,
iar în felul acesta, mă vei putea avea tot anul.
Acum, Milly ştia că exist. Celelalte lucruri au trecut pe locul 2.
Bottacin...
6, din respect.
Bottacin, dar se întâmplă ceva!
Bruson! Nici nu vreau să ştiu de unde vine toată ştiinţa asta.
Foarte bine!
Bottacín? Pot să ştiu ce-i cu tine?
Fizicul nu te ajută! Îţi trebuie altceva, nu?
Aveai capacitatea de-a suferi!
N-ai cum să fii şi apatic!
Duminică eşti rezervă!
- Bună ziua, copii! - Bună ziua!
Bună, Tiberio!
Ai făcut temele?
Nu contează că nu le-ai făcut.
Milly!
- Bună, Tiberio! - Bună...
- Mairka... - Da, Marika! Îmi aminteam.
Ascultă, sâmbătă vii la sărbătoarea sfântului patron?
Sunt în echipa de rugby.
Marika, hai, grăbeşte-te!
Mă cheamă prietenele. Trebuie să plec.
Uită-te bine!
Ce fraier! E turnul.
Primo... Ţi-e dor de viaţa la ţară?
Mă gândeam că va fi cu totul altfel. Şi este.
Doar că, de fapt, totul e ca înainte.
Poate că nu sunt făcut nici pentru asta.
Sunt... Cum se spune? Un neadaptat, ca tine.
- Fără supărare... - Astea să fie supărările!
Uite-aici!
Nu! Nu e bine, nu.
- E greu... - Ştiu!
- Vino! - Nu mă fac de ruşine?
Nu contează.
Don Marcello, începem tombola?
Nu, cred că-i mai lăsăm un pic. Se distrează, avem timp.
Bună!
Te-am văzut şi... Cum merge?
- Ai venit cu băieţii din echipă? - Da!
- O sărbătoare frumoasă, nu? - O să fie şi tombolă.
- La ce te gândeşti? - Eu? Nu, la nimic, doar că...
Nu ştiu dacă... Nu, mai bine nu, nu pot!
Ba poţi!
- Voiam să fac ceva, dar nu ştiu... - Tiberio, sigur că poţi!
E prima oară... Hai să mergem mai încoace!
Nu credem c-o s-o faci! Mă gândeam că nu mă placi.
Pe tine? Dar ce legătură are?
E prima oară, deci nu ştiu cum o să iasă, sper că bine.
Nu ştiu, şi eu sper că bine.
Du-te un pic mai în spate! Fiindcă am nevoie de spaţiu! Mersi!
În acea duminică, prietena mea, Valentina, insistase mult,
voia să-mi prezinte un bărbat deosebit.
- Foarte drăguţă. - Mulţumesc.
Nu ştiam ce să fac, mi-era frică.
Ai văzut că s-a întors? Nu-mi leşina, avem teme de terminat!
Lasă-mă-n pace!
Eram atât de jenată...
Ia tacul!
Nu mai fusesem într-un asemenea loc,
dar văzând-o pe Valentina aşa de excitată,
îmi dădea un fior pe care nu-l mai simţisem.
Poate că-mi plăcea tocmai ideea de interdicţie.
Mă uitam la ei întruna.
Sunt toate aici. Nu le-am mai folosit de ani buni.
Dar acum le ducem jos şi mai punem un rând.
Apropo! La uşa de pe acoperiş...
- S-a stricat lacătul. - Schimbăm broasca.
- Pentru siguranţă. - Nicio problemă.
Ce tâmpenii!
Închiderea uşii era sfârşitul pentru mine.
N-aş mai fi putut s-o văd pe Milly.
S-o privesc în ochi, să zâmbesc cu ea...
Trebuia să-ţi vezi faţa! Incredibil! Hai, râzi!
Tu nu înţelegi iubirea!
Acum ce fac? Îmi mai rămâne doar amintirea lui Milly.
Şi eu am sentimente! Ce crezi? Şi eu am pasiunea mea.
Dar nu fac pe "estetistul" care moare din iubire.
- Dacă am probleme, le rezolv! - Se spune "estet"!
C-o s-o zice, inteligentule!
- Unde te duci? - Acasă. Mă duc să învăţ. Singur!
Îţi rezolvi singur problemele! Nu-ţi trebuie un "estetist"!
Înseamnă că eşti proastă! O cauţi cu lumânarea?
- Sunt oribilă, nu? - De când plângi?
Ţi-am spus să-l laşi în pace pe ăla! Dar mă asculţi! Nu!
Niciodată!
- Acum? E mai bine? - Acum, da, eşti drăguţ.
Drăguţă. Cum o fi, mă rog.
Pleci sau mai rămâi puţin?
- Nu. Fac ore suplimentare. - Bine.
- Bottacin! Aţi câştigat? - Aproape.
Eşti tot supărat? Hai, urcă!
- E nouă? - Pentru notele bune!
Dar mai e mult până la vacanţă!
- Nu mi se pare rău deloc! - Înainte, nici nu încercam.
Părea de-a dreptul imposibil.
- Pentru cine nu părea? - Pentru tata, sigur!
- Vrei s-o încerci? - Nu, nu-s în stare!
Sper că nu te gândeşti tot la ea!
Ba da.
Cum poţi să iubeşti o persoană pe care n-o s-o cunoşti niciodată?
Nu eu vreau! Iubirea e un sentiment din inimă!
Iubirea nu există, dacă nu vezi şi nu atingi un om.
Tu ai făcut o fixaţie.
- Cine sunt? - Şi un cuvânt cu "r"!
- Ce faci aici? - Am venit cu Giacomo.
- Dar tu? - Ai mei au o casă aici.
Iubesc marea iarna!
E ca o foaie pe care-i poţi scrie gândurile secrete.
Să zicem că cineva iubeşte pe altcineva.
Dar celălalt nu-şi dă seama.
Ce-ar trebui să facă persoana îndrăgostită?
Dacă iubirea e adevărată, înţelege şi celălalt.
Tu iubeşti pe cineva?
- Da. - E o colegă de şcoală?
Nu, dar nu pot să-ţi povestesc.
- Tu eşti îndrăgostită? - Da, dar el nu mă vede.
Parc-aş fi invizibilă.
O să vezi, dacă nu e prost, îşi dă seama la un moment dat.
Dacă cu e prost.
Ce faci aici? Ne urmăreşti?
Să mergem, Tiberio!
Pa!
Te voi aştepta, Tiberio Bottacín. Te voi aştepta până vei înţelege!
Aşa!
N-avem nevoie de tehnician, la cât costă!
Dacă se vede...
- Bagă în priză! - Da!
Acum, îmi iei unul nou! Şi color!
Stai puţin! Ascultă! Ştii cât costă?
La câte ore suplimentare faci?
50, 60, 70, 80, 90,
100, 110, 120...
Înseamnă...
- Noapte bună, Bruson. - Noapte bună.
- Mulţumesc, noapte bună. - Şi eu! Pe data viitoare!
Bună, tată!
Ce cauţi aici? Ai văzut cât e ceasul?
De câte ori ţi-am spus să nu vii aici?
- Iartă-mă, dar... - Lasă poveştile! Treci acasă!
Aştept să termini.
Bine... Dar e prima şi ultima oară. Să fie clar!
10, 20, 30, 40, 50...
Mă bucur că te-ai reapucat de carte!
- Tată... - Ce e?
Ce crezi că ar fi spus mama despre asta?
- Despre ce? - Despre filmele pe care le dai!
- Ar fi fost bucuroasă? - Ce tot spui acolo?
Şi să nu crezi că e mare diferenţă între filmele astea şi cele de artă!
E vorba numai de bani!
Oamenii de afară vorbesc întruna, dar te respectă doar dacă ai bani!
Ţine!
- Ca să pui combustibil. - Da. Mulţumesc, tată!
300, 400, 600...
Sfântă Maria, Tu, care ştii ce e iubirea adevărată, ajută-mă!
Ajută-mă s-o cunosc pe Milly! Nu cer altceva!
Dă-mi un semn!
Şi criza mistică! Dar eşti praf, nu alta!
Nu fi prost!
- Ce sunt astea? - Eu rezolv problemele!
Două bilete pentru discotecă.
Ghici cine e oaspete sâmbăta viitoare! Ia uite!
- Cum ai făcut rost de ele? - Sunt ocazii în viaţă! Hai!
Mulţumesc!
Pentru tine.
- Ai înnebunit? - Acum, te poţi duce la Casablanca.
Îţi faci operaţia aia şi nu mă mai înnebuneşti!
Hai să jucăm!
Aşa...
Bună, tată!
Bună, dragule!
Hai! S-a strâmbat?
- Ce s-a întâmplat? - Mama şi-a luat serviciu.
Trage!
- Anna... - Masa e gata!
Nănânci în sufragerie, ca să continuăm noi aici? Mulţumesc!
Aşa...
Sfântă Fecioară... Ajută-mă aici!
Foarte bine!
- Dar vorbim mai târziu! - Da, da!
Aşteaptă...
- Alo? - Plăteşte destinatarul.
- Acceptaţi? - Da, accept!
- Iubitule! - Bună, iubirea mea! Ce faceţi?
- Putem vorbi? - Sigur că da, stai liniştită.
- Nu ai veşti? - Niciun răspuns.
Va fi bine, o să vezi!
Am vorbit cu episcopul şi aştept, dar lucrurile se mişcă încet.
Ai văzut ce desen ţi-a făcut? Îţi place?
Da, l-am primit.
- Te sărut, iubitule! - Şi eu, dragostea mea.
- Să ai grijă! - Pa!
Venim! Milly!
Hai!
Aer de dur, privire hotărâtă, ţigara în gură!
- Intrăm siguri. - Calm, îi păcălim!
Ce căutaţi voi aici?
Şi acum? Ce are motocicleta asta?
Rahat! Nu mai are combustibil.
Milly e o supervedetă! Face zeci de spectacole!
- O să fie şi altă ocazie. - Da...
Unde te duci? Hai încoace, să mă ajuţi!
Poate că Giacomo avea dreptate, iar eu făcusem o fixaţie.
De două ore face aşa. Băiatul ăla e de aur.
Băiatul ăla nu e bine deloc.
Făceam orice, ca să nu mă gândesc la ea.
- Ce faci? - Bună ziua! E foarte bine!
Sigur? Acasă, la şcoală... Sunt probleme?
Toate bune!
Ziceaţi că nu mă mai implic. Termin în 30 de minute.
De acord. 30 de minute.
Părinte! Credeţi că dacă cineva se gândeşte mult la altcineva,
într-un fel sau altul, gândul ajunge, chiar dacă e departe?
Dacă e vorba de iubire, se întâmplă cu uşurinţă.
Distanţa e relativă, dacă mesajul e foarte puternic.
Mulţumesc!
38, 39,
40, 41...
Voiam s-o uit, dar nu puteam.
Cu cât încercam să nu mă gândesc, cu atât mai tare mă chema.
Ce dracu' faceţi? Mingea e una! Nu sunteţi în stare?
Mă fac de rahat din cauza voastră!
Calmează-te! Altfel, în 5 minute, bărbat te fac!
Potoliţi-vă!
Bottacin, ce-aţi păţit? Eşti agitat în ultima vreme. Gata!
Aici ne distrăm, nu ne războim!
- Ai înţeles? - Da, bine!
Hai, că vin!
- Uite cine-i aici! - Bună!
Ei sunt băieţii de la contabilitate.
Noi ne plimbam.
- Nu-i aşa, dragule? - Da!
E iubitul ei?
Nu! Are 13 ani! E vărul ei!
Vara asta, am făcut repetiţii împreună. Un fraier!
- Direară cânt la Saint Vincent. - Eşti superb... Superbă!
- Chiar crezi că sunt frumoasă? - Da! Eşti frumoasă! Hai să jucăm!
Primo...
Eşti îndrăgostit de soţia ta?
Ce întrebări intelectuale!
N-ai mai putea să te îndrăgosteşti de altă femeie, nu-i aşa?
Nu. O iubesc mult pe soţia mea,
chiar dacă e o mare pacoste, ca şi tine.
Hai să jucăm!
Se pun invers...
Mereu greşesc.
Plec într-o lună. Au programat operaţia.
Aşa de repede?
Hai!
Bună, tată!
Bună, scumpule!
Da, da!
Veniţi! Pe aici!
Primo! Tiberio! A venit!
A venit!
Tiberio!
Primo!
Încet! Fiţi atenţi! Nu mi-l stricaţi!
Aşa...
Mulţumesc! Pe-ăla, mi-l luaţi, vă rog?
Dă-i ceva!
La revedere!
Ia uite ce chestie!
Ai văzut?
Dle mareşal! Înţeleg amendat, dar suspendarea...
O suspendare rapidă, de maximum 30 de zile.
- Zboară! - Glumiţi!
Cine v-a trimis? Haideţi, un nume!
- Cine v-a chemat? - Cine nu m-a chemat!
Înţeleg, dar ce legătură au registrele contabile?
Nu ştiu despre ce vorbiţi! Ştiţi foarte bine cum sunt oamenii!
Mai ales aici, în nord!
Circulaţi! Spectacolul s-a terminat!
Aşa cum aţi vrut.
Bravo!
Prefăcuţilor!
Ipocriţilor!
- Tiberio! - Giacomo!
Giacomo, ce se întâmplă? De ce nu ai mai venit la şcoală?
Nu mai vin! Nenorociţii ne-au dat amendă un milion!
Ne-au şi luat licenţa!
Cum redeschideţi, vă reveniţi rapid!
- Tatăl tău nu se dă bătut. - Ştiu. O să redeschidem.
- Ai văzut? - Dar la Padova!
- La Padova?! - Aici nu ne vor.
Dra era mereu plin!
Ne vor, dar nu vor să ne vrea!
Eşti sigur? Îmi pare rău.
Hai, că ne-am distrat, nu?
Te întorci?
Mulţumesc!
Nu face aşa, poponarule!
Apropo! Ţi-am lăsat deschisă uşa de sus.
Dacă se redeschide cinematograful, poţi intra gratis.
Giacomo!
La rege!
Şah-mat. Bravo!
Şah-mat? Am făcut şah-mat!
Ai pierdut înadins?
N-ar fi corect. Ai fost foarte bun.
Ai auzit Evelina? Am fost foarte bun!
Da, foarte bun! Dar acum trebuie să plecăm.
Asta rămâne la tine.
Mulţumesc!
- Nu uita, regele negru pe alb... - Şi invers.
Pa, Primo.
Eu plec...
- Pa, Evelina! - Pa.
Te îndrăgostiseşi?!
Mă făcea să mă simt curată. Nimeni nu m-a mai făcut să mă simt aşa.
- Ce ai? - Nimic. De ce?
Te porţi ciudat.
- Anna, ascultă... - Spune!
Vrei să te învăţ un joc? Dar e greu!
Ştii că nu-mi place să joc cărţi! Du-te la prietenii de la bar!
- Ce e? - O tablă de şah.
Sunt păpuşele!
Se numesc "piese". O să-ţi arăt cum se mişcă...
Nu e simplu, dar te distrezi.
Nu uita că trebuie să fii strategică!
Alege!
Începi tu!
Cum ai spus că se cheamă?
- Şah-mat. - Şah-mat!
Mai jucăm una?
- Nu trebuie să lăsăm acolo tot? - Doar o amintire.
Bună ziua, Bruson! Unde pleci aşa de dimineaţă?
Departe! Plecăm de aici!
Cum aşa? Şi cinemaul? Unde plecaţi?
O să-l redeschidem, dar în altă parte!
Nu era potrivit aici. Ştii cum e mentalitatea aici, nu?
Toţi intrau pe ascuns...
Şi-apoi, făceau morală în piaţă.
Giacomo tocmai plecase, când a venit o veste cumplită.
Murise bunicul Alcide. Infarct, când era la vie.
Din cauza suferinţei, dar rezistat nici câinele.
Bunicul era primul om aşa apropiat are murea.
Ce zi frumoasă! I-ar fi plăcut tatei!
Totul se schimba.
Cei la care ţineam plecau.
Vine un moment în viaţă
în care trebuie să depăşeşti obstacolele.
Haideţi, copii! Descălţaţi-vă aici...
Iar când credeam că am reuşit s-o uit pe Milly...
S-a întors la mine.
Bottacin, poţi să fii intelectual şi după duş. Haide!
Arestată vedeta porno Milly D'Italia.
Am simţit că mor.
Mă privea şi mă implora s-o ajut.
Mamă, tată...
Pot să mă duc la Forni di Zoldo, în refugiu spiritual?
Plec cu Don Marcello, sunt numai două zile.
- Sigur că da! - Mulţumesc. Mă duc la culcare.
Noapte bună!
Fiul tău e un înger! Un înger! Nu-i aşa, primo?
Doar să nu se facă preot!
Nu uita! Să ţii banii mereu la tine!
Pleacă! Pa!
- Unde te duci? - La Milly!
Cumpăraţi ţigări?
100 lire... O monedă... Una...
Ţigări? Vrei un ceas? Un ceas bun.
Mă scuzaţi! Cum se poate intra pentru vizite?
La cine vrei să te duci? La mama ta?
- Nu, la o prietenă. - Prietenă?
Dar câţi ani ai, băiete? Aici nu pot intra minorii.
Locul ăsta nu e pentru tine.
Hai, pleacă acasă!
Intră!
- Primo! - Mă scuzaţi, Don Marcello.
- O recomandată. - Da.
Plata la destinatar.
- 300.000 de lire. - E intercontinental.
Tiberio? Mi-a părut rău că n-a putut să vină la munte.
Când mi-a spus că se duce singur la bunica,
mi-am zis că băiatul ăsta va deveni un bun creştin.
- Trebuia să se ducă la bunica? - La ţară, nu?
Un bun creştin?
Mulţumesc!
Vede el!
Era acolo, la un pas de mine. Frumoasă, cum o ştiam dintotdeauna.
Ar fi ajuns un cuvânt,
un gest, un zâmbet şi aş fi vorbit cu Milly.
Dar nu am făcut nimic.
M-am mulţumit cu câteva priviri rapide,
cu care să fur gesturile cuiva care se crede singur,
fără să ştie că e raţiunea de-a trăi a necunoscutului de lângă ea.
Domnişoară... Ţigările!
Mulţumesc!
E gata! La masă! Haideţi, v-o fi foame!
Cât ai fost plecat, tata nu s-a atins de mâncare!
Uite-i! Bărbaţii... Fac pe durii şi apoi...
Haideţi! La masă!
Marco, hai să ne grăbim! Nu mi-am dat seama că e aşa târziu!
- Poftiţi! - Mulţumesc!
- Cât am întârziat? - Jumătate de oră!
- Nu cred! - Ba da.
Şi a venit scrisoarea asta de la dieceză, de la episcop.
- Părinte, e totul bine? - Da.
Mă scuzaţi, dar trebuie să mergem.
Da, a venit momentul să plec. În sfârşit!
Pantofii...
Ridicaţi-vă!
- O partidă? - Da.
Şi o ştire din lumea spctacolului...
Aseară, la Opera din Paris,
un mare succes pentru artistul din Treviso Claude Jourdan.
Stai! Lasă!
- E bun... bună! - Da.
Băieţi, ăsta e unltimul meu pe care-l jucăm împreună.
De la anul, veţi avea alt antrenor.
Dar nu e important, fiindcă, în rugby,
tot ce facem, tot ce învăţăm, trebuie să fie pentru totdeauna.
Şi nu contează rezultatul!
Contează ca fiecare dintre noi,
când iese de pe teren, în interior, să ştie că a dat maximum.
Nu e doar o regulă din sport. E o regulă de viaţă.
Nu contează, chiar dacă am pierdut la pauză.
Reintraţi pe teren şi-i masacraţi! Bine?
Haideţi! Cu putere!
Hai, băieţi! Recuperăm!
Vă rog eu mult! Haideţi!
Recuperăm pe dracu'! Ne bat de ne ascultă cu urechea!
Atenţie!
Începeţi!
- Pasăm şi nu ne mai oprim! - Nu! Deschidem jocul!
- În apărare! - Dacă francezii pot...
Putem şi noi! Ne deschidem şi plecăm!
- Bottacín, eşti nebun! - Nu! Putem! Haideţi!
Hai!
În sfârşit, îmi găsisem rolul!
Bravo!
Da!
- E un fenomen! - Ştiu! E iubitul meu!
Hai, Tiberio! Hai!
Intră!
- Se poate? - Bottacin!
- Voiam să vă salut cum trebuie. - Eşti foarte drăguţ, mulţumesc!
- Pot să vî întreb ceva? - Sigur că da.
De ce pleacă mereu cei cu care te simţi bine?
Ştii cum e! Viaţa e o călătorie. Unii pleacă, alţii vin...
Dar cei cu adevărat importanţi vor fi mereu alături de tine.
Dar dv. plecaţi.
Da, sunt important pentru alte persoane...
Şi ele sunt pentru mine.
Şi tu vei fi important pentru cineva, nu?
Măcar să ştiu pentru cine.
Termină!
- E poza iubitei tale? - Nu... am găsit-o pe jos.
- Ce faci pe aici? - Te căutam.
Pe mine? De ce?
- Ce faci? - Tiberio, te iubesc, dintotdeauna!
Tu nici nu mă priveşti!
Ba nu! Şi eu te-am plăcut mereu. Doar că...
Vreau să facem dragoste! Îmi doresc mult!
- Aici? Acum? - Nu! Ce prostuţ eşti!
- Unde? - Nu ştiu, habar n-am.
Ştiu eu unde!