Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Je to zpěvák a autor písní,
který po celém světě prodal přes 10 milionů kopií svého debutového alba.
Někdo, kdo prodal přes milion lístků na koncerty
a během pár let se dostal z hospod do klubů,
na stadiony a před obrovská festivalová publika.
A při tom všem zůstal sám sebou.
Přivítejme tedy na pódiu Lewise Capaldiho.
Myslím, že jsem nikdy nebyl v životě tak nejistý jako nyní.
Úspěch prvního alba ve mně vyvolal
nejistotu a pochyby nad mými schopnostmi.
Přemýšlíte nad tím často?
Ano, často. I teď.
Jsi opravdu nervózní. Těžko se mi na tebe dívá.
Tohle je normální.
- Ne, není. - Je.
- Co mám dělat? - Jo.
Máš kvůli tomu bolesti.
Mám pocit, že bojuji s časem,
abych se dal psychicky do pořádku.
O 4 ROKY DŘÍVE
Co je dnes za den?
Je čtvrtek, 26. prosince 2018.
Den, kdy jsem se stal celebritou.
Tak slavnou, že mám svůj vlastní záchod.
Kam pouštím i ostatní.
Zdravím, dámy!
Píše se tu: „Vypadá zatraceně dobře.“
Souhlasím, kámo. Díky.
Souhlasím, krucinál.
Teď už budu jen šplhat po žebříčku celebrit.
Začnu samozřejmě v céčkové kategorii.
Ahoj, doufám, že se bavíte.
Určitě se prokoušu béčky…
- Vůbec ho neznám. - Snad se dívá.
Mám pocit, že tě znám. Někde jsem tě už viděl.
…pak áčky…
Neschovám se.
Jsem celebrita, sakra.
Jednička v zatracené Americe.
To koukáte!
Nyní ho čeká debut v americké televizi…
- Úžasný… - …Lewis Capaldi!
To je ale superstar!
Kluby. Jasně.
Večírky.
Měl bych si obléct to nejlepší.
Padne to jak ulité.
Budu jíst v nejlepších restauracích těch nejlepších měst.
To je ale výhled.
A až to všechno dokážu, ocitnu se na dně…
jen stín muže, kterým jsem kdysi byl.
Ale já zase povstanu.
Stojí to za to? Když je ti takhle?
PO 15 MILIARDÁCH STREAMŮ A VYPRODANÝCH VYSTOUPENÍ V 36 ZEMÍCH
JE LEWIS GLOBÁLNÍ PANDEMIÍ DONUCEN K NÁVRATU DOMŮ…
KDE ZAČÍNÁ PSÁT SVÉ DRUHÉ ALBUM
WHITBURN SKOTSKO, VELKÁ BRITÁNIE
SRPEN 2020
Nic není cenám Grammy vzdálenější než Whitburn.
Maloměsto, hodně hospod.
A to je všechno.
Vždy jsem se měl za někoho,
kdo by ve svém rodném městě nežil.
Ale on to… Není to zas tak špatný nápad.
Je to takový protipól toho života slavných.
Obyčejnost je tak pozoruhodná věc. Víte, jak to myslím?
Tu krásu každodenního života
je třeba ocenit.
RYBA S HRANOLKY
Jsem moc rád, že jsem Skot.
Líbí se mi, jak se tu spolu lidi baví.
- Díky. - Mějte se.
Líbí se mi ten realistický přístup.
Podívejte na to.
Všichni mají takový ten přístup:
„Zkusme to, asi to nedáme,
ale užijeme si to.“
Chápete?
Tak nějak jsem zjistil, jak moc rád mám místo, odkud pocházím.
Cítím se tu jako doma, všechno je tu pořád stejné.
Je to fajn pocit.
Kdybych tohle chtěl, měl jsem si vybrat jinou práci.
Anonymita mi nic neříká.
V té optice je žena, co na nás ukazuje.
Je zvláštní, že nás vidí z takové dálky, i když je v optice.
Je tam zbytečně.
Je vyléčená.
Je to test. Podívejte se z okna,
pokud si všimnete Lewise Capaldiho, máte brýle v pořádku.
Díky.
Tak jo, dívejte.
Zdravím.
VŠUDE DOBŘE, DOMA NEJLÍP
Tohle nejsou Osbournovi.
Proboha!
- Haló? - Kdo je to?
Já, Lewis Capaldi, ten ošklivej parchant.
- Co je nového? - Vůbec nic, Gregu.
Fajn. Chtěl jsem ti říct, jak jsme daleko s kampaní US Airplay,
na které ses tak nadřel.
„Before You Go“ je neohroženě na prvním místě.
Má ze sebou nejdelší cestu na vrchol
v historii hitparády Billboard Airplay.
To je něco.
A taky hitparády Mediabase.
Moc díky, Gregu.
A přestaň už s těmi pomalými a smutnými songy, Lewisi.
To se prostě nedá.
Na příštím albu zrychlím, fakt.
Měj se. Moc děkuju, kámo.
- Tak jo, čau. - Dobře, ahoj.
Tak to bychom měli. Skvělý.
Globální pandemie je jen jedna ze tří největších podivností,
které se mi za minulé tři roky staly.
Moc vám děkuju za to, co jste pro mě
za tak krátkou dobu udělali.
Můj život je neskutečný,
za všechno vám moc děkuju.
Podívej na tu frontu.
Byl jsem pořád doma.
Do Ameriky jsem poprvé jel proto,
že mě tam zavedla má hudba.
Během posledních dvou let se ke mně lidi chovají fakt mile.
Ale to je jen náhoda.
Vedle se rozjela diskotéka.
Lewisi!
Tvorba prvního alba, turné,
nahrávání…
Neskřípni si ho tam.
Podle mě se už víc ke splnění snů
přiblížit nejde.
Jenže když má první album úspěch,
všechny zajímá, jestli to dokážu zopakovat.
MŮŽU ZPÍVAT S TEBOU?
Pořád jsem pod tlakem.
Zajímavá novinka jste maximálně rok.
Čas běží.
Na první album máte celý život,
ale na to druhé už jen rok nebo půl roku.
Jsem doma u rodičů.
Tady jsem nejčastěji pracoval na druhém albu.
Takhle jsem si to nepředstavoval.
Když nahráváme, je to v pohodě,
stačí říct: „Tohle se mi nezdá.“
„Jdu si ho vyhonit.“
Chápete? Je to prostě…
Vypadá to hrozně…
Je to prostě o moc jednodušší.
No, vyhonit asi ne, bydlím s rodiči.
Za takových okolností není masturbace moc bezpečná.
ZAPIŠTE SI DO KALENDÁŘE KDY: 5. ČERVENCE 2022
KDE: RHODOS, ŘECKO
Vyndej nádobí z myčky.
- Dělal jsem to nedávno. - Já vím.
- Nenabízíš se. - Jo, nabídl jsem se.
Udělal jsem to dobrovolně.
Měl bys to dělat rovnou.
Všechno je to tak bizarní.
Jako byste se dívali na film.
Je to hrozně divné.
Pořád tu chodí ve spodním prádle a…
MÁMA
…a říká mi, že musím vyprat, protože nemá žádné čisté.
- To snad… - Ale no tak.
Budou to jíst všichni
a ty do toho strkáš upatlanou vidličku.
Někdy mi přijde, že už je dospělý, a pak si zas řeknu:
„Ještě tě čeká dlouhá cesta.“
Voláš mamince,
aby tě vyzvedla z rande?
O tom zrovna vyprávět nemusíš.
Jsem rád, žes o tom začala.
Malý Lewis má zlaté srdce.
Nic nepředstírá, je to hodný kluk.
Nad nikoho se nepovyšuje.
Proč předstíráš, že vaříš?
- Dělám to pořád. - Opravdu, mami?
- Jasně. - Ne.
Nechci, aby ho to změnilo. To by bylo zlé.
Kdyby se z něj
stal někdo jiný, nestálo by to za to.
Frank je nějaký smutný, ne?
- Nevěřím, že si ho bereš. - Máma to chtěla.
- Ne. - Jo, chce.
- „Dostaň toho zmetka z baráku.“ - To mluvila o mně.
Ne, když mluví o tobě, říká „malej spratek“.
Takže to máš po mně?
Můj kamarád, hudebník, mi řekl, že sláva nezmění tebe,
ale všechny kolem tebe.
Táta mě zmíní, kdykoliv telefonuje,
řekne třeba: „Syn má na Instagramu hodně sledujících.“
„Víte, kdo já jsem?“
Používám to jen, abych dostal, co chci.
- Často o tom s lidmi mluvíš. - Ale ne tolik jako dřív.
Vyměkl jsem.
Už si zvykám.
Nejde mu to.
A…
nedostal slevu na tu vířivku?
Ne, to bys musel sedět vedle ní.
To by mi ještě ke slevě přidali saunu zdarma.
Ale udělal bys to?
Ta vířivka se dokonce jmenovala „Lewis“.
Tady to vidíte…
Stačilo jen ukázat zadek vedle vířivky.
Ne, to bys neudělal.
Tady to vidíte.
A tenhle sestřih. Helma.
To je hodně velký comeback.
To je nářez.
Sakra.
- Totální nářez. - Bože.
Tady je jako miminko, hele.
Nevidím je.
Narodil jsem se v nemocnici Rottenrow, v Glasgow,
7. října 1996.
Letos to bude 25 let.
Všechno šlo jako po másle.
Naprostá pohodička.
Jak říkala máma.
Byl jsem její čtvrté dítě.
Sakra, no jo, táta měl jít na vasektomii.
Šmik.
Pokud to nevíte,
při vasektomii vám přeříznou chámovody.
Můžete se pořád udělat?
Máma řekla: „Už nikam nemusíš, jsem těhotná.“
Se mnou.
Dostal jsem CD přehrávač.
BRATR
Mít tři bylo divné.
SESTRA
BRATR
A pak se narodil Lewis.
A rodina byla kompletní.
LEWIS - 5 LET
Panebože.
- Co to je, Lewisi? - Co je to?
- Dostals novou kytaru. - Nejstarší brácha, Warren.
Rozjedeme to!
To on mě přivedl k hudbě.
Oba jsme chtěli hrát na kytaru.
Můžeš na to vzít tu novou ladičku?
Lewis šel do svého pokoje,
hodiny tam cvičil a pak přišel dolů.
Všichni se v kuchyni těšili a on řekl: „Tohle jsem se naučil.“
LEWIS - 11 LET
Když zpíval, chodili jsme kolem po špičkách.
Možná je nás slyšet v pozadí,
jak kolem něj pořád chodíme.
Jmenuju se Lewis Capaldi.
Když jste malí, rodiče jsou vaše první publikum.
Mám na to hodně vzpomínek,
jak jim jen s kytarou hraju písničky.
Když dneska dodělám písničku,
pošlu jim ji přes WhatsApp nebo…
Jo, dodnes to tak dělám.
Zdravím. Tohle je Gap Unplugged.
- Jak je, Lewisi? - V pohodě.
Nejmladší člověk, jakého jsme tu měli.
- Kolik ti je? - 12.
Jak dlouho už hraješ na kytaru?
Od devíti.
Kdy myslíš, že začneš vystupovat po Skotsku?
Kdykoliv.
Ještě jsem nezačal.
Já byl jen řidič, byl jsem rád, že se projedu.
Táta mě vozil na všechna vystoupení.
Do Glasgow, Edinburghu.
Klepal na dveře.
„Můj kluk je zpěvák.“ A lidi na to: „A co jako?“
Myslím, že mu bylo 12 nebo 13. O věku jsme samozřejmě lhali.
Příští týden hrajeme v Garage Attic v Glasgow.
Dorazil jsem tam. Ten člověk…
Dva repráky na velkých stojanech.
Maličký mixážní pult.
Zněl jsem příšerně.
„Čau, jsem Lewis Capaldi“.
Takhle to z toho repráku znělo.
„Jsem Lewis Capaldi a zazpívám…“ a řekl jsem název.
LEWIS - 18 LET
Všichni se tam mezi sebou bavili.
Nikdo mě neposlouchal. Ani se na mě nepodívali.
Možná tak dva lidi.
Dělal bych to takhle celou věčnost.
Hrál v takových pajzlech, kde jsem všem u zadku.
Je 19:10, jsem ve Skotsku.
Jde se nahrávat, bude to paráda.
Skládám tak, že sedím u piana…
Prolítnu si spoustu nápadů
a všechny si je dám na iPad.
Pak to uspořádám a projdu.
A vyberu si kousky k nahrávání.
Hele, tohle jsem označil jako „super“,
protože taková má hudba prostě je.
Víte, jak lidi v dokumentech řeknou,
že napsali písničku, zahrají z ní úryvek
a pak je střih o rok dopředu?
A já řeknu: „Snad bude dobrá.“
A pak se v tom dokumentu přeskočí dopředu,
dav šílí,
zpívá tu písničku a je z ní hit.
To by bylo skvělé.
Pokud se to s nějakou písničkou stalo,
přeskočíme dopředu za tři, dva, jedna…
Pořád jsme tady.
Takže se to s žádnou nepovedlo, dík.
Jsem rád, že zase hraješ na kytaru.
- Vítej doma. - Dík, brácho.
- Vždy se k tomu vrátím. - To je dobře.
Je to tak, jo.
Podruhé první místo v Americe?
- Jo. - Jo, super.
Je z tebe velký zvíře.
- Máš nějaké nápady? - Jo, pár.
Je to…
- Tahle. - Nezachytil jsem všechna slova.
Jo, je to spíš takové… Sténání.
Tenhle verš se mi líbí, je to takhle…
Nedokážu to ani vysvětlit.
Tuhle až moc známou bolest.
- To je dobré, zajímavý začátek. - Jo.
Přichází a odchází.
A nechává mě samotného.
A ještě mám kousek.
To „až moc známá bolest“ je super, líbí se mi to.
- Hezky to zní. - Jo.
To mi jen buší srdce.
Celou cestu ke konci mého začátku.
Počkej si na konec, až mi řekneš,
až mi řekneš, že mě zase opouštíš.
- Dobrý? Jo. - Jo.
Jo, je to super.
…ti dát víc.
Jo.
Už nemám co ztratit.
Sakra.
Ale kdyby jen proto…
Pokud ve mně slova písně probudí emoce,
je dobré se jich držet,
ať už jde o veselou nebo smutnou písničku.
Pokud ve mně vyvolá dostatečné emoce,
pracuji na ní dál.
Nemůžu ti dát víc,
naše loď se potápí.
Pochybuju, že to zvládnu.
Super.
Sakra, je těžké to vyladit.
Nebyl jsem žádný básník, nepsal jsem si deník.
Ani teď to nedělám. Nečtu.
Což není dobré, kéž bych četl,
ale nejsem na to dost pozorný.
Zvládnu věnovat pozornost hraní písní lidem na pódiu.
Není lepší pocit, než cítit to vzrušení, jestli mi rozumíte.
Skrz…
Co?
Trhněte si.
Hudbu jsem začal psát jen proto, abych ji mohl hrát živě.
Z poslední desky
jsme jako první vytáhli píseň „Bruises“.
Nic moc jsme si o ní nemysleli.
King Tut’s v lednu 2017.
Musel jsem zazpívat několik nových písní
a „Bruises“ byla jednou z nich.
Ta písnička se stala virální.
Když publikum zpívá, má na tváři úsměv.
Věděli jsme, že tohle bude dělat celý život.
Asi jste ji už slyšeli.
Spotify ji nasadilo v Americe jako číslo jedna v New Music Friday
a už to jelo.
Tohle je playlist Radia 1 na příští týden.
Je tam mý zatracený jméno.
Paddy.
Do háje.
Tohle je můj pokoj. Miluju New York.
„Jsem unesena!
Takový krásný hlas a je to fešák.“
Jo, sakra!
„Charakteristické rysy.“ Možná oči…
Mám pěkně naducané tváře.
Když vás někdo potká,
zajímá ho spíš vaše hudba, nebo Instagram?
Lidi ke mně přijdou na ulici a řeknou:
„Máš skvělej Instáč, kámo.“ A já na to: „Jsem i zpěvák.“
Když jsem zveřejňoval ta videa,
netušil jsem, co nastane.
To jsem já, jak kadím.
Včera večer jsem si šel zatancovat.
Lidi začali vytahovat mobily.
Proč všechny tak zajímá, co dělám?
A pak jsem si vzpomněl, že jsem zatraceně slavnej.
Jdeme na to.
Pořád se kamarádím s lidmi, které znám ze školy.
Michael je hrobník.
Connor byl pokrývač, teď je z něj DJ,
a Niall dělá na studijním.
Dec Duff pracuje se svářečkami, je to inženýr něčeho.
Nevím, co dělá inženýr, proto jsem zmínil sváření.
Aiden Halliday se mnou hraje na piano a je to hudební režisér.
Aidan Beattie hraje v mé kapele na basu.
Takže dva se na mně přiživují.
Ukaž ty hodinky.
Je těžké zůstat nohama na zemi,
nebo se o to aspoň pokusit,
když často nevíte, kde ta země vůbec je.
Ale vztahy s přáteli jsou tím hlavním.
Díky nim se z vás nestane hajzl.
Všiml jsem si, že ti došlo, že můžeš lidem cokoliv koupit.
Což není špatný.
Pití zadarmo.
Jo, pití zadarmo a přeskočit frontu.
- To je celý. - Super, žádný fronty.
Joe, radši se zeptej,
jestli se od tý doby, co jsem slavnej, změnil Niall.
A odpověď je, že zatraceně hodně.
- Díky, kámo. Na zdraví. - Díky.
O co se snažíme? Opít se při večeři
- a zkusit napsat písničku? - Jo.
- To je ležák?
Občas cider.
„Finchy, ležák…“
„Různé pití pro různé potřeby.“
Neměli bychom to dát napoprvé?
- Jasně. - Jo.
Jsem profík, asi to dám napoprvé.
Jak myslíš, kámo.
AUTOR PÍSNÍ
- Prostě jeď po řádcích. - Tak začni.
Jdeme na to.
Chápeš?
Raz, dva, tři!
Jsi moc tichej.
- Rozjedeme to. - Trochu rokenrolu, to je mý pravidlo.
Haló?
- Jak se vede? - Dobře. A tobě?
Jde to.
Přemýšlím nad termíny.
MANAŽER
Realisticky bychom rádi,
abys vydal písničku zhruba začátkem příštího roku.
Jo, jasně.
A co se týká psaní, jak to časově vidíš?
- Víš? - Musíme zabrat…
Máme to nahrát v Londýně?
Jak je libo…
Vidíš chlápka s mou pizzou?
- Dali jsme to. - Rychle. Zavírají!
- Jo! - Jo!
Jestli chcete pizzu, stačí jediná zásadní věc,
buďte slavní.
Brnkačka.
LONDÝN
Přijdu si jak v EastEnders.
Jsem nesvá z toho, že to není cítit.
Co chcete dnes dělat?
To je otázka za milion.
Otázka smutnýho kluka za milion.
Máš na výběr ze 120 smutných písniček.
- Jo. - Ze 121.
Fakt?
Brečím každou noc?
Začínat refrén s „brečím každou noc“
je trochu depresivní.
- Jsi v pohodě? Určitě? Jo. - Slyšels tu první desku?
Jsem rád, že mě vedeš zrovna ty.
V tom je ta krása. Žes byl na tu první sám.
Jo. Tenkrát to bylo o nervy,
protože jsem netušil, jak udělat album.
Ale ono stačí, když složíš a vydáš písničky, které se ti líbí.
Co budeš zpívat, Lewisi?
Nevím.
Trochu se mi motá hlava.
Mrzí mě, že ti není dobře.
Jako autor písní si nevěřím.
A čím jsem úspěšnější, tím je to horší.
Píseň „Someone You Loved“ měla velký úspěch.
Jestli chcete mluvit o bodu zvratu, tak tohle bylo ono.
Byla to pecka.
Šest týdnů na vrcholu.
Přes miliardu streamů.
- Úspěšný hit „Someone You Loved“. - „Someone You Loved“.
- Lewis… - Můj kamarád Lewis Capaldi.
Miláček Ameriky!
Cenu za Skladbu roku získává…
Lewis Capaldi!
SKLADBA ROKU
Srdečně vás zdravím.
Ahoj.
Jmenuju se Lewis.
Moc vám… Moc vám děkuju.
Navzdory obecnému přesvědčení
tahle píseň není o mé bývalé přítelkyni,
kterou teď můžete sledovat v pořadu Love Island, ale…
ve skutečnosti je o mé babičce,
která bohužel před několika lety zemřela.
A opravdu doufám, že ji nekontaktovali z televize,
aby účinkovala v seznamovací reality show.
Všem vám moc děkuju,
tohle byl nejlepší rok mého života.
Děkuju vám, nahrávací společnosti,
mámě a tátovi za to, že měli sex,
a taky babičce za to, že…
Umřela? Pardon.
Uvidíme se později. Nashle. Moc děkuju, díky.
Dnes je na BRIT Awards velká párty celebrit.
Bude to zábava.
Za tím účelem jsem se praštil přes kapsu
a koupil si nové Vansky.
Minule jsem pár cen vyhrál, bylo to fajn.
Taky jsem vystupoval a tentokrát…
tam prostě jen budu.
Což je dost smutné.
Co asi dnes zazpívá Elton John?
Poslal mi milý e-mail. Říkal jsem vám o něm?
Byl jsem na pivu s Edem Sheeranem.
Říkal jsem mu o svém syndromu podvodníka.
Elton mi v tom e-mailu píše: „Milý Lewisi,
včera jsem se o tobě bavil s Edem.
Prý si přijdeš jako podvodník.
Kravina!“ To je velkými písmeny.
„Jsi naprosto věrný sám sobě.
Tvé album ve světě pořád slaví úspěchy.
A to je to tvé první album!“ Taky velkými písmeny.
„Píšeš nádherné písně, ve kterých se najde hodně lidí.
Máš super koncerty, skvělý zpěv.
Jsi taky vtipný a originální. Myslím to upřímně.
Hned toho nech, nebo přijedu do Suffolku
a probudím v tobě latentního teplouše.
S láskou, Elton.“
Jasně, tohle se hezky poslouchá,
ale stejně se cítím trochu jako podvodník.
Tohle mě asi nikdy nepřejde,
celé to: „Co tady dělám?“
Až tam dnes přijdu, řeknu si: „Co tu dělám, sakra?“
Určitě.
Syndrom podvodníka. Může ho mít kdokoliv.
Promítá se do všech vašich rozhodnutí a aktivit.
To, že na mě lidi přijdou
a chtějí mě vidět a slyšet živě, mi vždy přišlo divné.
Jsem moc rád, že mě mají lidi rádi a poslouchají mě.
Jen to nechápu. Proč by na mě někdo chodil?
Ale jsem za to neskutečně vděčný a…
Nemůžu lidem dost poděkovat, ale prostě…
Mám vás rád, ale nikdy vás nepochopím.
To se všem divákům snažím říct.
Ne, nechápu to.
Fakt ne. Nevím.
GLASGOW SKOTSKO
Téměř půlku času trávím
pocitem, že čím dál víc zaostávám.
Vím, že mi jde předstírání.
Předstírání.
Co? Jako že se ti ve skutečnosti zas tak dobře nedaří?
Nemám se pořád jen dobře.
Mám pocit, že čím dál víc zaostávám.
Vím, že mi jde předstírání,
že vše a nic nevychází.
Jsem jen…
Jsem jen herec.
Jen herec, jen…
Super.
AUTOR PÍSNÍ
- „Jsem podvodník.“ - To je super, jo, líbí se mi to.
Schovávám své skutečné já, abyste viděli mou lepší stránku.
AUTOR PÍSNÍ
- To vy rozhodujete o tom, kdo jsem. - Jo.
Jsem podvodník, co vám mám povídat?
Jako dělaný pro podvody.
Jen řekněte, kým mám být.
- Super. „Jako dělaný pro podvody.“ - Jo.
To jsi celý ty.
No tak, jasná věc.
Pitomci z mé školy… jsme na maloměstě.
Vím, že hodně mých spolužáků už má po svatbě
a má děti, které chodí na stejnou školu.
Vždy jsem si říkal, že v 25 už budu mít
život srovnaný a rozjetou kariéru.
- „Ve 25 už budu vědět.“ - O tom jsem nikdy nepřemýšlel.
Doufáte, že tou dobou už budete vědět, co dělat.
Jenže tak snadné to není.
- Pořád nemáš páru. - Cíle se pořád mění.
Nic si nevychutnáš, protože chceš pořád dál…
Pořád se díváte dopředu,
nikdy na to, co jste dokázali.
To je děs.
- Jo. - To je celé?
Mám ještě jednu, ale to je taky hrůza.
Myslím, žes už měl lepší.
Jo.
Myslím, že ty předchozí věci
byly lépe napsané.
Podle mého odborného názoru, samozřejmě.
- Líbí se mi ta… - Mimochodem…
Teď jsi nakousla pěknou věc.
…kde zpíváš, že…
Oni nikdy… Nikdy nebyli muzikální.
Která to byla?
- Neříkám, že jsem muzikální. - Ne, ale…
- Vypadáš naštvaně. - Ne, to vůbec.
Dřív tě můj názor zajímal.
- A já ti ho říkal. - Ale… Ne.
Aby sis udělal názor na písničku, nemusíš být muzikální.
To netvrdím. Jste strašně defenzivní.
Říkám jen, že je to sranda. Když jsem začínal hrát,
řekli jen „líbí, nelíbí“.
Ale teď: „Ten text tady, ten bychom změnili.“
Co já sakra vím?
To je pravda.
Ale jsi to ještě vůbec ty?
- Dobrá otázka, mami. - Ne?
To se asi nedozvíme.
HOVOR S BRITSKÝM LABELEM
- Zdravím! - Jak jde psaní, Lewisi?
S kým spolupracuješ?
Pomalu začneme míchat
a spolupracovat s víc lidmi.
Jo, souhlasím, trvá to.
Nebudeme lhát. Trvá to, že?
Uvidíme.
Poslyšte, jestli je to hrůza, tak budiž. Zajistit tomu úspěch je vaše práce.
Co nějaké koncerty?
Máš nějaké kšefty?
Lidi jsou dost pesimističtí.
Člověk píše, ale k čemu?
„Proč vůbec píšu,
když nevím, jestli budu vystupovat?“
Tak to teď je,
snad se to brzy rozvolní.
- Posílám pozdravy. - Brzy se uvidíme!
Ahoj.
Asi si mysleli, že uslyší muziku.
Do háje.
Tak pojďte.
Teď bych si nejradši našel trampolínu
a sejmul pár kámošů.
Starý dobrý časy.
Je to tak, kondomy mám
hned vedle wrestlingových kartiček WWE.
Rodiče se stěhují, takže musím z domu vyklidit své věci.
Žili tu 15 let, takže je to těžké.
Krucinál.
Už tu nežiju, tak o co jde?
Sem jsme chodili s kámošema chlastat.
Tenkrát na zdech nebyly žádné plakety,
prostě jsem sem přišel a snažil se psát písničky,
ale jo, je to divný, že jsem tu ty zdi
za ty roky zaplnil.
„Someone You Loved“ jsem začal psát…
tady.
Napsal jsem ji tu.
Takže je to významný pokoj.
Občas vzpomínám na to,
jak jsem chodil do školy
a netušil, že se můj život
ubere zrovna touhle cestou,
touhle šílenou…
Šílenou cestou.
Tuhle jsem dostal jako první.
Od manažera za moje první dvě EP.
Myslím, že je za 1,5 milionu prodaných kusů,
a taky myslím, že si to celé vymyslel.
Ten pocit, že stárnete, že jste dospělák.
Je to na prd.
A nemít domov, kde jste vyrůstali a strávili…
To je taky zvláštní.
Nevím proč, ale když na to pomyslím,
cítím se divně.
Sevře se mi žaludek.
Tím, že už tady nebudu,
ztrácím jednu z posledních věcí,
která se týkala mého tehdejšího života.
Byla to taková záchranná síť.
A je zvláštní, že už tu nebudu.
Je to hotová věc.
Tenhle dům už nám nepatří.
Tak jo.
Hotovo.
O tohle se samozřejmě postará někdo jiný.
Platím si na to lidi.
Tak jo.
GLASGOW SKOTSKO
„Páni, je úplně normální. Bere si…
Hele na něj, sám si věší prádlo.“
Normálně je takhle neočuchávám.
Budete mít záběr hodně zblízka.
Myslím, že jsou čistý.
Byl jsem pryč, dělal jiné věci,
a osobně si myslím, že jsem na tom úplně stejně
jako před třemi lety,
protože jsem se za tu dobu nikam neposunul.
Tohle dej sem.
Bydlím s kámošem Niallem.
Nikdy jsem s nikým nebydlel.
Půlka trofeje upadla.
Ostatní kámoši
žijí spokojeně se svými partnerkami.
A já ne,
takže jsem potřeboval někoho, kdo na mě trochu dohlédne.
Zůstat ve spojení s domovem
je pro mě pořád těžší.
Viděls ten seznam svých písní?
Ne.
Je tu 54 písní, které jsi napsal.
- Přijde mi, že jsem jich napsal víc. - Jsou to kompletní písničky.
MANAŽER
KLÁVESY / HUDEBNÍ REŽISÉR
Tak co my na to?
Je to už hotový hit?
Skvělá otázka, Ryane.
Nevím, ale na tyhle otázky musíme najít odpovědi.
Nepůsobí tak obecně líbivě jako „Someone You Loved“.
Jo. Poslechneš si „How This Ends“?
Jasně.
Jo, to se mi líbí.
Refrén bude super.
Jako singl ji nevidím.
- Ta písnička je úžasná. - Je fakt dobrá.
- Hodně emocionální. - To je.
- Lidi budou brečet. - Jo.
Což je cílem.
- Jistě. - Co tam je dál?
Dáme „Haven’t You Ever Been In Love Before“?
Pojďme na to.
A ona řekla:
„Tys ještě nebyl zamilovaný?“
Tak co tahle?
„Tys ještě nebyl zamilovaný?“
Možná je to… podobný jako…
Zvykal jsem si na to, žes mě milovala.
A co jako?
Jen to říkám. Chci se ujistit, že je to v pohodě.
- Jo, je. - Fajn.
Nechci se nad lidi povyšovat, ale mají rádi, když se něco opakuje.
Co myslíš, Aidene?
Lidi chtějí něco zajímavýho.
Opravdu?
Chtějí totéž, nebo totéž, ale lepší?
Záleží na tom, když je ta písnička skvělá?
Možná ne.
Proto jsme…
- Sráči. To je otrava. - To je.
- Osina v zadku. - Vsadil jsem na jednu kartu.
Vím, že ty taky, ale jestli to podělám…
Děláš, jako by na tom nebylo mý jméno.
Ty myslíš tuhle kartu.
Jo, určitě tu jde o jedinou kartu,
takže opravdu můžu říct, že jestli to podělám…
Jasně, ještě dělám koncerty a tak.
Řekl: „Vsadil jsem vše na jednu kartu,“
jako bych tu nebyl.
Já totiž nejsem Lewis Capaldi, jehož jméno je na všem.
Máme pořádnej singl?
Nevím.
Jsou dobrý jako „Someone You Loved“ a „Before You Go“?
Proč vydávat singl horší než „Someone You Loved“?
To bys taky už nemusel vydat žádný.
Je tu tlak, jasně.
Na tebe, abys to dobře zmanažeroval.
Jo, což mě děsí.
Ty se strachuj o tohle a psaní nech na mně.
Tak jo.
- Krása. - Pohoda, kámo.
Paráda. Jdu pro tebe vykrást „Someone You Loved“.
- Zdravím. - Tys teď přišel?
Pusť ty psy na zahradu.
Sedíte v různých místnostech?
Sen mladých milenců.
Je vidět, jak se moji rodiče milují.
Lewisi, nech toho.
Dva různé obýváky.
Aby spolu nemuseli trávit čas.
Do jejího pokoje nesmím.
Ahoj.
- Ahoj. - Je rychlej, co?
Zase máš ty záškuby.
Já vím. Jako každej den mýho života.
Myslel jsem, že s tím něco uděláš.
- A co… - Chiropraktik.
- Ten mi nepomůže. - A co teda?
- Kašlu na to. - Necháš to tak?
Zkus vygooglit „úzkostné záškuby“.
Jako první ti vyjede škubání ramenem.
- A jak se toho zbavíš? - Netuším.
Co chceš slyšet?
Když trčím v zácpě, je to síla.
- Děje se ti to na tréninku? - Jo.
- Na tréninku? - Když jsem vyčerpaný
a děje se něco zlého, tak se to zhorší.
- Mám přestat trénovat? - Ne.
Protože to mi to… spouští. Měl bych přestat.
- Neměl bys to komentovat. - Proč?
Proč bych neměl?
Upozorňuješ na to.
Předstíráš, že se to neděje?
Neřešíš to?
- Jo? - Budu to řešit.
- A jak? - Zase to přejde.
Takovej je život.
Zvykej si.
Přestaň to řešit, jen to zhoršuješ.
Víš, že to má, tak to ignoruj.
Nevím, jestli to jde.
Proč? Abys na to mohl upozorňovat a zhoršit to?
Bude to horší.
Protože to už brzy
bude muset dodělat.
Nevím.
Myslím, že je pod větším tlakem, než tušíme.
Bojí se,
že to nebude tak dobré, jak lidi čekají.
A že je zklame.
Ale co můžeme dělat?
Vím, že si o něm myslíš, že je pohodář.
Myslíme si, že jsi ohledně spousty věcí pohodář,
- ale očividně ne. - Jakých věcí?
- Působíš jako… - Vychází album.
…pohodář.
Vždy můžeme říct: „Měl dobrý rozjezd.“
To určitě jo.
No…
To bude stačit.
Objednal jsem si nové boty, měly by přijít dnes.
Jedu do Los Angeles, města andělů,
abych pokročil s psaním.
Je to super.
V ideálním případě se vrátím
s celým albem skvělých písniček.
Budu psát s úžasnými lidmi,
se kterými jsem na prvním albu
nedělal, protože jsem nebyl slavný.
Jsem ve stresu, mám ty záškuby,
občas panikařím, takže je to…
Určitě myslím na to, že tam budu sám.
Panebože.
Hotovo.
Mám sbaleno.
A teď záběr letadla… A jsme v LA.
To bude další část.
Dobrá atmosféra.
Ve vzduchu je cítit očekávání.
LA.
Jsme tu.
To je život.
To jsou mé poznámky k józe.
„Ležící pes. Bojovník jedna.“
„Trojúhelník, obrácený trojúhelník. Boční úklon.“
„Prospívá zažívání, metabolismu, oběhu a chuti na sex.“
Až s tím skončím, budu sexuální mašina.
Už jste spolu dělali?
Jednu písničku na prvním EP.
Když jsem slyšel „Bruises“, věděl jsem,
že s tímhle člověkem chci dělat.
Netušil jsem, o koho jde, ale ta píseň byla boží.
- Skvělá. - Jo.
Máš v plánu hodně vystoupení?
Máme domluvené fesťáky a turné, tak uvidíme, jak to půjde.
Mám to rád, ale jen když na to pomyslím,
jsem vyděšený, víš?
Kvůli covidu, nebo protože…
Takhle dlouho jsem bez živého vystoupení v životě nebyl.
Jakmile budeš stát prvně na pódiu, přejde tě to
a řekneš si: „Jsem tak šťastnej.“
Držme si palce, ale jo, budu v pohodě.
Těším se, jen musím
pořád myslet na album,
- víš? - Chápu.
- Líbí se mi to. - Jo.
Protože ta poslední nebude…
U té se můžeme urvat ze řetězu.
Jo, líbí se mi to…
Řekni mi dobré zprávy…
- Jo. - Jo.
Nevím, jestli dobré… Je výraz „dobré zprávy“ dost silný na…
Těžko říct.
Já bych to dal jinam.
- Jinam? - Dal bych to na konec.
Tím by to celé skončilo,
ale museli bychom… Ten text by…
Ale na tom taky netrvám.
Snažím se přijít na emocionální úhel
„Good News“.
Přesně tak.
V tom je právě síla tvých písní,
že jsou tak brutálně emotivní.
Jak to do toho výrazu dostat.
Jo.
Znovu říkám, že se mi to nezdá.
Písně skládám tak, že si na čtyři hodiny sednu za piano a nenávidím se.
Je to strašně obtížné a vůbec mi to nejde.
Když sedím za pianem, ty mé záškuby se zhorší.
Fyzicky to bolí.
Špatně se mi dýchá a…
Strašně mě z toho bolí záda.
Což je dost
děsivé.
Snažím se vymyslet, co budu dělat.
NĚJAK MOC SIRUPU PROTI KAŠLI
Ve Spotify ti teď každý říká Lulu.
- Promiň, že jsem s tím začala. - To nic.
Dostal jsi plaketu za miliardu streamů „Before You Go“.
- Poslali ti ji? - Jo.
Dostala jsem od nich e-mail:
„Máme pro Lulu plaketu za miliardu.“
Měli by ti to přidat ke jménu.
Přeposlala jsem ho Ryanovi
s omluvou, že ti kvůli mně všichni říkají Lulu a že mi to nevadí.
Zahraješ něco?
- Ne, teď hrát nebudu. - Pořád na tom děláme.
- A on… - Hej!
- Je to nesporný. - Jo, díky.
Můžeme probrat můj návrat?
- Nejde jen vydat písničku. - Ne, musí se to načasovat.
Co jsi vlastně doteď dělal kromě psaní?
Nic.
Je fajn na chvíli odjet z ostrova?
- Je to zvláštní. - Jo?
Přijde mi to až nereálný.
Mám tyhle záškuby. Dřív se to nedělo.
- Hodně často. - Tos měl vždycky.
- Myslím, že… - Fakt díky.
- Zhoršuje se to. - To k tobě patří.
Musím to vyřešit.
Myslíš, že je to zadržovaná energie?
Ne, myslím, že je to úzkost, ale nevím, odkud se bere.
Až to vyřeším, budu v pohodě, ale…
- Chodíš na psychoterapii? - Ne.
Já chodím rok a změnilo mi to život.
Stálo by za to teď najít někoho, u koho bys vydržel, než…
Souhlas.
BŘEZEN 2020 O 18 MĚSÍCŮ DŘÍVE
POSLEDNÍ DNY BRITSKÉHO TURNÉ
Chci si to ujasnit, opravdu použijeme pyrotechniku?
- Ano… - U desítky?
- Fajn, jdeme na to. - Čísla jsou pryč.
Začalo to moc brzy.
Musíme zlepšit načasování.
Není to až tak velký, co?
Včera to bylo super.
Nic si nepamatuju, strašně jsem se bál.
Dnes se snad vystoupení povede.
Je to v pohodě?
Tak jo.
Během celého turné to na něm bylo znát.
Měl problémy při každém vystoupení.
A ve Wembley to vygradovalo.
VŠECHNY TERMÍNY VYPRODANÉ
Sakra.
Omlouvám se, ale musím na chvilku přestat. Nevadí? Promiňte.
Strašně mě bolí záda.
On prostě… Přestal zpívat.
A tak jsem běžel dolů po schodech.
Publikum ztichlo.
Křičím: „Luigi! Do toho! Pokračuj.“
Lámalo mi to srdce.
Ale viděl jsem na něm, že… Je to zlý.
Ty záškuby byly neovladatelné.
A bylo to strašné, naprosto příšerné.
Začal jsem myslet na to,
pod jakým jsem tlakem,
došlo mi, co všechno je teď v sázce.
Už to není jen o zpěvu pitomých písniček.
Závisí na mně i ostatní lidé.
Stojí to za to?
Když je ti takhle?
Pokud se příští rok bude dařit,
bude pod ještě větším tlakem,
a já si říkám, jak to…
Jak to zvládne?
Prosím.
Co je novýho?
- Vůbec nic. A u tebe? - Taky nic.
- S kým bys chtěl ještě psát? - Vzal jsem si čtvrtek a pátek volno.
Mohl bych jet domů.
Přijedete sem a říkáte si:
„Tak jo, dám měsíc,
dva, tři, klidně rok.“
Už teď si říkám, že bych jel domů.
Promluvíme si zítra.
- Tak jo. - Mám tě rád, čau.
O selhání jsem nikdy nepřemýšlel,
ale to se za posledních pár týdnů změnilo.
Hodně. Možná to souvisí s tím,
že se mi nechce psát písničky.
Ačkoliv jsme zrovna dokázali něco neuvěřitelného,
moc svým schopnostem nevěřím.
Asi to vychází z pocitu,
že nenapíšu nic dobrého.
Pojeďme do LA, kde jsou ti nejlepší autoři a producenti, a pišme s nimi.
Možná přijdou s nějakým kouzlem.
Takhle to nefunguje.
Jsou dny, kdy si řeknu: „Tohle album bude bomba.“
Ale pak mě zas napadne: „Sakra, tohle je…“
„Jsem úplně mimo.“ Takže…
Jo.
Fakt nevím.
Vím vůbec, co se mi líbí?
Ne.
Myslím, že jsme se tak soustředili na to, aby tohle album…
působilo uceleně,
že bych byl rád, aby ho tak lidi i poslouchali.
Je ta hudba opravdový Lewis?
Mám pocit, že bojuji s časem,
abych se dal psychicky do pořádku.
Podle toho, kdy zazvoní telefon, poznám, co se děje.
Při záchvatu paniky mám pocit, že zešílím.
Jsem úplně mimo realitu.
Nemůžu dýchat. Nemůžu se nadechnout.
Je to šílenost.
Motá se mi hlava, cítím, že něco není v pořádku
a potím se.
Celé tělo dělá to, co rameno.
Jako při křečích.
A nejhorší je říkat si,
že takhle už to bude napořád. To jsem já. Setrvalý stav.
A říkám si: „Prostě to tak je, do háje.“
Buď si uvědomím, že to mám napořád, nebo umřu.
Strašně rychle mu buší srdce.
Občas má pocit, že přišel o zrak.
Má vysoký srdeční tep.
On prostě…
Má pocit, že umírá. Říká: „Mám pocit, že umírám.“
Není to on.
Panikaří až tak, že nemůže dýchat.
A ona je v klidu, rozdýchá ho a hodiny
s ním mluví, klidně sedm hodin.
I když to pomáhá,
je lepší, když je někdo fyzicky s vámi.
Nikdo vám nepomůže, když se něco stane.
Naprosto mu to změnilo život.
Člověk si řekne, že když je toho na něj moc,
tak si prostě odpočine.
A bude v pohodě.
Jenže Lewis je hypochondr,
za vším vidí tragédii,
třeba že má určitě nádor na mozku.
Celou základku mi vyprávěl,
že má nádor na mozku.
Vždy jsem byl hypochondr,
byl jsem posedlý tím,
že mi něco je, že umírám.
Doktorka na terapii mi říká:
„Nemohlo by to souviset s tím,
že vám babička s tetou zemřely
rok po sobě,
když vám byly tři nebo čtyři roky?
Takže jste tím obklopen.“
Máte před sebou fakt, že lidé umírají.
Co je to?
Lewisi, je jasný, že dostaneš Game Boye.
Pat byla sestra Carol.
Spáchala sebevraždu.
Byl jsem u toho. Hodně jsem toho viděl.
Ten večer, co ji táta našel, jsme byli před bytem.
Viníte se z toho, že jste tomu nezabránili.
Aby se z toho člověk nezbláznil,
musí se dostat do bodu, kdy si řekne:
„Nikomu nejde zabránit v tom, aby udělal, co chce.“
Chápete? Můžete mu zkusit pomoct.
Maximálně ho podpořit.
Ale pokud tu pomoc nebude sám chtít, nic s tím neuděláte.
Protože když se nezbavíte…
Pořád si to dávám za vinu.
Říkám si, kdybych…
Potřebuju pauzu.
Co se stalo?
Mluvila jsem o Pat.
Selhal jsem.
Stejně jako všichni ostatní.
Nesnáším tě.
Ale jen jsem si to nalhával.
Každý náš moment
začínám nahrazovat,
protože když jsou pryč,
slýchám slova, která jsem měl říct.
„Before You Go“ je píseň o mé tetě.
Je z pohledu pozorovatele.
Nikdy jsem se jí nezeptal,
jak se jí to poslouchá.
Pardon.
Sestra měla problémy už dlouho, takže…
Nevím.
Nebylo to tenkrát snadné, ale v té písni jsou zachyceny
všechny emoce, víte?
Jsou to otázky, které si Carol určitě každý den kladla.
Existovalo něco, co jsem měl říct, abych zahnal všechnu bolest?
Ničí mě, že ti tvoje mysl říká, že jsi zbytečná.
Tak
než odejdeš…
Někomu neumře žádný příbuzný až do 40.
Myslím, že v mém podvědomí je fakt,
že náš čas tady je omezený.
A to přispívá k mým úzkostem ohledně vlastního zdraví a smrtelnosti.
Než odejdeš,
byli bychom na tom teď lépe,
kdybych býval projevil více emocí?
Možná, teď už to nezjistíme.
Víš,
než odejdeš,
existovalo něco, co jsem měl říct,
aby tvé srdce lépe bilo?
Kdybych jen býval věděl, že si procházíš něčím těžkým,
tak…
Ptáte se: „Odkud se to bere?“
Všechna ta hluboká a smysluplná slova, která dostane do písničky?
Vidí lidskost, temnotu,
chápe je a dokáže to vyzpívat.
Než odejdeš.
Všichni jsme komplikovaní.
Některé věci si necháváme pro sebe
a Lewis je přesně takový.
Není to takový komediant, za jakého ho máme.
A v tom možná vězí ten konflikt,
temnota tohohle veselého chlápka přemůže
a projeví se v těch ticích,
úzkosti a ostatních věcech, kterými je obklopen.
Jo.
Ale rozhodně mě to nutí hodně přemýšlet
o tom, jak mám dál ke svému synovi
přistupovat.
Ahoj, všichni.
Je to zpěvák a autor písní, který po celém světě
prodal přes 10 milionů kopií svého debutového alba.
Někdo, kdo prodal přes milion lístků na koncerty
a během pár let se dostal z hospod do klubů,
na stadiony a před obrovská festivalová publika.
A při tom všem zůstal sám sebou.
Přivítejme tedy na pódiu Lewise Capaldiho.
Jak se máte?
Je mi strašné vedro.
Jak jde život?
Žiju den za dnem, dokud neumřu.
Chápete?
To očekávání je obrovské.
Úspěch prvního alba ve mně vyvolal nejistotu
a pochyby nad mými schopnostmi.
Když se mi povede písnička, všichni mají radost a říkají:
„Pojďme udělat album, kterému se bude dařit.“ „Jasně, další.“
„Pojďme na další dobrý singl.“
„Jo, tak jo.“
A pak: „Udělejme další album, snad se mu bude dařit.“
Je to pořád dokola. Ten tlak.
Myslím, že jsem nikdy nebyl v životě tak nejistý jako nyní.
Přemýšlíte nad tím často?
Ano, často. I teď.
Dámy a pánové, díky, potlesk pro Lewise Capaldiho!
Skvělé, díky.
- Vše v pořádku? - Bylo mi strašný horko.
- Jsi opravdu nervózní. - Já prostě…
Byls skvělej, ale je to složitý.
Těžko se mi na tebe dívá.
Tohle je normální.
- Není. - Je.
- Nemůžeš jen… - A co mám dělat?
Máš kvůli tomu bolesti.
LEWISOVA RODINA A KOLEGOVÉ SE ROZHODLI POZASTAVIT TVORBU A NATÁČENÍ ALBA
A SOUSTŘEDIT SE NA JEHO PSYCHICKÉ ZDRAVÍ
O 4 MĚSÍCE POZDĚJI
To je paráda.
Tak jo, jdeme na to.
Dlouho jsme se neviděli, jak se cítíš?
Život se vám otočí vzhůru nohama,
všechno je jinak, každý blbec vám radí.
To se týká zpívání.
U mě je to naprosto normální reakce.
Pokud jste v takové situaci, dopadnete takhle,
obzvlášť když jste úzkostný člověk,
což já jsem.
Nikdy jsem nezažil tlak na to,
abych ze sebe vydal to nejlepší, ale teď tu je.
Musím se s tím srovnat.
Lewisi.
Jo!
Co bys rád, Lewisi?
Když byl mladší, pořád mrkal.
Říkali jsme si, že se jen moc dlouho
díval na televizi.
Občas dělal takový divný zvuk.
Ale pak přestal.
Dělal to tak v pěti nebo šesti letech, ale pak se to vrátilo.
Ty záškuby nejdou ovládat.
Dívat se na to je hrůza.
Neustále poslouchal všechny ty komentáře.
Že bere kokain a další drogy.
A v tom momentě jsme museli říct:
„Musíme zjistit, co se s tebou děje.“
Ty záškuby se vymkly kontrole. Tehdy jsem netušil, o co jde.
Pak jsem se dozvěděl, že mám Tourettův syndrom.
Když se ohlédnu, tak to dává smysl.
Řekli mi to tak před týdnem.
Víte, kolika lidem jsem to od té doby řekl?
Nehoráznost. Lidi si myslí, že se chlubím.
Ale je fajn moct říct: „Jo a mám tuhle nemoc.“
„Proto se mi to děje.“
Chápete? Vím, že neumírám.
Dali mu léčebný plán.
Je to úleva.
- Pojďte dál a sedněte si. - Díky.
Řekli mi,
že když zvládnu co nejvíc
snížit základní úzkost,
uvidím výrazné zlepšení tiků,
záškubů a podobně.
A zpátky. Prsty k sobě.
- Trochu výš. - Ježíš.
ŽIVOTNÍ KOUČ
Ježíš na kříži.
Je vidět rozdíl v tomto svalu a v tomto.
Existuje na to léčebný postup.
Hlavu dozadu.
Existuje léčba, při které se snaží změnit tik.
- Dva, jedna. Super. - Paráda.
Pětkrát se nadechni, co nejvíc to jde.
Mám terapeuta. Ale najít někoho je fakt mise.
Jeden mi dal domácí úkol a já na to:
„Vy mi ty úzkosti ještě přiděláváte.“
Dělal jsem ho v autě před domem,
těsně než jsem tam šel, a říkám: „To je děs.“
Beru léky, Sertraline, vůbec nic nedělají,
akorát se mi ani za boha nepostaví.
Pardon.
Ten humus mi dávali šest týdnů, takže super.
Pojď sem.
Vím, co dělat, aby se to zlepšilo.
Je to na mně.
Nemůžu čekat, že někdo luskne prsty a bude to.
A vím, že to dokážu.
Zvládnu to.
- To je pěkný. - To je.
- Díky, kámo. - Díky.
Sakra.
- Jo. - To je pecka.
Jsme teď závislí na rotopedu.
Skončíš a cítíš se skvěle. Pot z tebe odkapává
a máš pocit, žes ten den udělal něco užitečnýho.
Pořádně jsem začal cvičit až minulý týden.
Řekl bych, že jsem shodil přes šest kilo a tři zase nabral,
takže to je celkem kolem tří kil dolů.
A mám paní, která mi vaří jídlo, což je super,
jen by toho mohlo být víc.
A dává tam… Nemám rád sýr. Pořád ho tam dává.
Tohle vypadá pěkně hnusně.
Zkusíme to?
Včera jsem byl v Mekáči, takže…
- Tak to je. - Ale cvičils?
Jo, včera dvakrát.
Ráno a večer.
Ale myslím, že o to nejde.
Nemůžete si říct:
„Dvakrát jsem cvičil, dám si Mekáče.“
Ale…
Měl jsem kocovinu, tak jsem tam byl dvakrát.
Takže jsem vlastně měl včera Mekáče dvakrát.
Bylo to skvělý.
Příjemná pauza.
Tady to je.
Kuře masala s kešu, které nemám rád,
pod dvě minuty.
Mám novou terapeutku, je skvělá.
Teď k ní chodím jednou týdně.
Řídím se pokyny, i když je mi dobře,
je to lepší než čekat, až mi bude zle.
Pořád mám i těžké dny.
Ale jinak je to všechno mnohem lépe zvladatelné.
Pracujeme na písničce „Forget Me“, která se mi moc líbí.
Přijde mi, že teď volíme
víc uvážený přístup. Žádné:
„Uděláme změny, jen abychom je dělali.“
Přemýšlíme nad písničkou a o tom,
co by jí prospělo.
Jdeme na to.
Kéž bych při tom vypadal líp.
Lezl jsem ven jak mimino, co skáče ze židličky.
Sakra.
- Chvála Lewisovi Capaldimu! - To je…
Co se to tu děje?
Tak jo, pojďme pracovat.
AUTOR PÍSNÍ
Asi teď dám vokály „Forget Me“.
Haló, haló, haló.
- V pohodě? - Jdeme na to.
Dny jsou bolestivé a noci dlouhé.
Dva roky, a stále nejsi pryč.
Asi se pořád ještě držím.
Házejí na mě špínu,
nějak to ale nebolí.
Asi se pořád ještě držíš.
„Forget Me“ je zvláštní způsob návratu.
Hlavní text zní:
„Neunesu, že víš, jak na mě zapomenout.“
Lehce to promlouvá k mému egu, protože jsem byl pryč
tři roky.
Nejsem připravený, abys na mě zapomněla. Abys na mě zapomněla…
- Ty bláho! - Zvládl to.
To zní parádně.
- To jo. - Fakt dobrý.
- Ty vokály jsou úžasný. - Jsem nadšenej.
AUTOR PÍSNÍ
Na hudbě mi moc záleží.
Je to jedna z mála věcí, kvůli kterým na sebe vyvíjím tolik tlaku.
To jen vy na sebe vyvíjíte tlak
a jen vy můžete… přestat.
Chtěl bych udělat něco úplně jiného, u čeho by nikdo nehádal,
že je to tvoje.
Aby si lidi pomysleli:
„Cože, to je Lewis?“ To by bylo super.
To jo.
Myslím, že „Forget Me“ bude první singl.
Když je to hotové, spadl mi kámen ze srdce.
Jsem nadšený, bude to pecka.
SPOTIFY ZA MILIARDU PŘEHRÁNÍ
Nemůžu si myslet, že mé problémy vyřeší někdo jiný
a že za mě někdo natočí album.
Je to má zodpovědnost.
Jo, to by šlo.
Zdravím.
Jeď.
Stačí ti dva takty, nebo chceš víc?
Špatně!
Přijde mi, že máme hodně záběrů s prádlem.
A je to!
Zdravím. Jak je?
Budu zpívat s vámi.
To byl ale den.
Zdravím, jsem Lewis.
Díky, že jste přišli.
Na to album jsem pyšný, myslím, že je skvělé.
Zmírňuje to stres.
Moc vám děkuju.
Opravdu, moc to pro mě znamená, zní to neuvěřitelně…
Chystám se domlouvat turné v Americe.
Měli bychom se chovat rozumně
a neplánovat tolik vystoupení.
Určitě ne čtyři za sebou,
i po dvou za sebou to chce dva dny pauzy.
Jestli se do toho pustíme, uděláme to
všechno a pořádně.
Jestli chceš mít dva týdny práce
a dva volna, udržme současné tempo.
To je v pohodě.
Dobrá práce, uvidíme se později.
Tebe taky.
- To je naprostá paráda. - Jo, je to dobrý.
Je to…
Tys ještě nebyl zamilovaný?
To je ta nejchytlavější melodie.
- Super refrén. - Jo!
I když je to o rozchodu, je to pozitivní.
To by mohlo bejt dobrý album.
Přijde mi, že se nám daří.
Minulé dva roky byly zmatené.
To, že je to na tom albu trochu poznat, je dobrá věc.
Poslouchám ho a fakt se mi líbí.
- Je zpátky. - Jsem zpátky.
Lewis Capaldi je zpátky.
Je to opravdu… Je to tak?
- Jste zpátky? - Ano.
Chci to uvést na pravou míru.
Vracíte se s novou hudbou. Vaše první album vyšlo v květnu 2019.
- Ano. - To je dlouhá doba.
- To je. - Hodně se toho událo.
Pandemie, válka.
A „Lewis Capaldi vydává nový singl“
zní jako to nejhorší, co se dá sdělit britské veřejnosti.
Ale je fajn být zpátky.
Hodně se na to čekalo.
Vaše první album bylo v letech 2019 a 2020
nejprodávanějším albem v Británii.
- Jsem nervózní. - Proč?
Protože…
Sám jste řekl, že se na to hodně čekalo.
Ale lidi vás mají moc rádi.
- Jo. - Zmáčkněte ten mezerník.
Funguje to?
- Michaele! - Michaele!
Start.
To je špatný znamení.
Start.
- Start. - Zmáčknout!
Lewis Capaldi, úspěšný umělec posledních let.
- To je dobré. - Ne, není.
- Není? - Je válka, Jonathane.
Já vím.
- Lewis Capaldi. - Ano.
Tohle je Capital Breakfast Show
a my jsme Lewis, Roman Kemp, Sonny Jay a Sian Welbyová.
Jak se máte? Dobré ráno.
Dobré ráno.
Jak Kurt Cobain v devadesátkách.
Dáte si sekt?
- Prosím? - Sekt.
Já slyšel „sex“.
To mě překvapilo.
Zrovna je…
Jsme zvědaví, kdo dnes bude první,
fandíme Capaldimu.
To jsme my, hurá!
Což znamená, že máme novou jedničku oficiální hitparády.
David Guetta a Bebe Rexha proti novému singlu Lewise Capaldiho
„Forget Me“.
Gratulujeme, Lewisi, jsi první.
Jo!
Lewisi, gratulujeme, jsi první
se singlem „Forget Me“.
Díky, brácho.
…noci jsou dlouhé. Dva roky, a stále nejsi pryč.
Je to tu. Skvělá práce, všichni.
- Na zdraví! - Na zdraví!
Nejsem připraven zjistit,
jaks na mě zapomněla.
Jsme zpátky.
Pár vitamínů.
Vitamín D2, 10 000 IU.
Tady.
A ještě B12.
- Syp to tam, brouku. - Hezky.
Vitamín B12 pomáhá s distribucí kyslíku.
Super.
- Trochu tě to nakopne. - Paráda.
LEWISOVO PRVNÍ SÓLOVÉ VYSTOUPENÍ PO TŘECH LETECH
Teď si návrat na pódium umím představit jen těžko.
Nemůžu uvěřit tomu, že jsem tohle dělal denně.
Mám pocit, že… Začínám úplně od začátku.
Je to tu celkem velké.
Ukočíruju něco tak velkého?
Pořád se to nabaluje,
je to důležité pro ostatní.
Je to velký tlak.
Starosti s třetím albem.
- Hrozný nervy. - Jestli bude to druhý špatný…
Další už neprodá.
Tak jo, mám se převléknout?
- Mám se převléknout? - Jo.
Do háje.
Další už ne.
- Ahoj. - Čau.
- Jak je? - V pohodě?
Jsem nervózní.
Ale nejsi.
- To je dokument o tobě? - Jo.
- Když kamery… - Jmenuje se to This is Me.
Fakt? Jo.
Budu jezdit na skútru po O2 Areně.
Zpívá mi to jako nikdy, mám spoustu energie.
Je to obrovská úleva.
Děláme vše pro to, abychom se dostali do bodu,
kde všechno zvládnu.
PODEPIŠ SE MI NA PRSA, PROSÍM DÍKY
Kapela na pódium.
Připravte se. Tři, dva, jedna.
Nádhera.
Je to pořád náš Lewis.
A pak je tu ještě jeden, který stojí na pódiu
a zpívá tisícům lidí.
Pokud tohle zvládne,
všechno to, s čím bojuje,
ho posílí.
Jsem na něj moc pyšná.
Doufám, že to tak vydrží, dokud nenajde
tu pravou.
Jsem na něj moc pyšný.
Co se mě týká,
jeho zdraví je pro mě důležitější než cokoliv jiného.
Budu na něj dávat pozor, i když se mu to nelíbí.
Hudbu jsem začal psát jen proto, abych ji mohl hrát živě.
Rád bych si na tom založil kariéru,
kterou bych měl, až dokud…
Nedožiju se tak vysokého věku jako Mick Jagger,
jen chci, abychom mohli být já a lidi kolem mě
pyšní.
Vyjít na pódium před 50 000 lidí.
Je to dobrý pocit.
MÁTE-LI PSYCHICKÉ POTÍŽE NEBO NĚKOHO TAKOVÉHO ZNÁTE,
NAVŠTIVTE WANNATALKABOUTIT.COM
Překlad titulků: Tereza Nesvačilová