Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Це співак і автор пісень,
чий дебютний альбом розійшовся світом накладом у понад десять мільйонів копій.
Він продав понад мільйон квитків на концерти
і перейшов від пабів до клубів, а згодом — до стадіонів
і натовпів на фестивалях лише за кілька років.
І весь цей час він залишався собою.
Прошу, вітайте на сцені Льюїса Капалді.
Гадаю, я ще ніколи не був таким невпевненим, як зараз.
Успіх першого альбому змусив мене відчувати
більшу невпевненість і сумніви щодо моїх здібностей.
Ви багато про це думаєте?
Так, багато. І зараз думаю.
Ти дуже тривожний. На тебе важко дивитися.
Так іноді буває.
-Та ні. -Це так.
-Що я вдію? -Так.
Але тобі через це боляче.
Я наче маю змагатися з часом,
щоб привести психічне здоров'я до ладу.
ЗА ЧОТИРИ РОКИ ДО ЦЬОГО
Яка сьогодні дата, яка саме?
Двадцять шосте. Четвер, 26-те грудня, 2018-й рік.
Тоді я став знаменитим.
Настільки, що тепер маю свій туалет.
В який пускаю людей.
Привіт, дами!
Тут написано: «Він такий крутий».
Мабуть, так.
Чорт, мабуть, так.
Звідси я піднімуся в ієрархії знаменитостей.
Я почну зі С-списку.
Привіт, сподіваюся, ви гарно проводите час.
Звісно, далі я потраплю в B-список…
-Я його не знаю. -Сподіваюся, він дивиться.
Я ніби вас знаю. Десь бачив ваше обличчя.
…а потім в А-список…
Тепер ніде не сховаєшся.
Я клята знаменитість.
Номер один у клятій Америці.
Давай!
І на американському телебаченні дебютує…
-Неймовірний… -…Льюїс Капалді!
Оце так суперзірка!
Клуби. Так, хлопці.
Вечірки.
Маю носити найкращий одяг.
Сіло ідеально, як рукавиця.
Вечерятиму в найвишуканіших ресторанах, у найвишуканіших містах.
Який краєвид.
І коли все буде сказано й зроблено, я заляжу на дно
тінню чоловіка, яким колись був.
Але я підіймуся. Я підіймуся.
Це того варте? Такі ваші почуття?
ЛЬЮЇС КАПАЛДІ: ЯК Я ПОЧУВАЮСЯ ТЕПЕР
ПІСЛЯ 15 МІЛЬЯРДІВ ПРОСЛУХОВУВАНЬ І РОЗПРОДАНИХ КВИТКІВ У 36 КРАЇНАХ
ВСЕСВІТНЯ ПАНДЕМІЯ ЗМУСИЛА ЛЬЮЇСА ПОВЕРНУТИСЯ ДОДОМУ…
ЩОБ ВІН ПОЧАВ ПИСАТИ ДРУГИЙ АЛЬБОМ
ВІТБЕРН ШОТЛАНДІЯ, СПОЛУЧЕНЕ КОРОЛІВСТВО
СЕРПЕНЬ 2020 Р.
Нема нічого більш далекого від «Ґреммі», ніж Вітберн.
Маленькі містечка, купа пабів.
І все.
Я завжди вважав себе людиною,
яка не житиме у рідному місті.
Але, знаєте, це… Це не так і погано.
Це як антитеза всього цього божевілля.
Звичайність — це така чудова річ. Розумієте, про що я?
Щось є у цій красі
буденного життя.
ФІШ-ЕНД-ЧИПС
Мені подобається, що я шотландець.
Мені подобаються розмови людей.
-Тобі. -Бувайте.
Мені подобається світогляд реалістів.
Поглянь.
Усі залишаються на рівні:
«Спробуймо, швидше за все ми провалимося,
зате повеселимося».
Розумієте, про що я?
Я зрозумів, наскільки насправді люблю рідне місто.
Бо тут я почуваюся вдома, і все точно таке, як завжди.
Це приємне відчуття.
Звісно, якщо мені цього хотілося, то я вибрав не ту кар'єру.
Анонімність мені не знайома.
Ота жінка в магазині оптики показує на нас.
Дивно, що вона бачить нас із такої відстані, хоч прийшла в оптику.
Вам туди не треба.
Ви зцілилися.
Це перевірка: вигляньте у вікно,
якщо помітите Льюїса Капалді, окуляри підходять.
Дякую.
Ну от. Бачите?
Привіт.
ДІМ ЛЮБИЙ ДІМ
Це не «Родина Осборнів».
Заради бога!
-Привіт. -Хто там?
Це я, Льюїс Капалді, страшний гад.
-Що відбувається? -Та нічого, Ґреґу.
Добре. Хотів повідомити про прогрес у кампанії Airplay США,
над якою ти так важко працював.
Отже, «Before You Go» зараз твердо на першому місці.
Це найдовший шлях до першого місця
в історії чарту Billboard Airplay.
Чорт забирай.
І ще в історії чарту Mediabase Airplay.
Дуже дякую, Ґреґу.
І, Льюїсе, годі писати кляті повільні сумні пісні.
Чорт, це надто важко.
Чесно, зроблю швидші для наступного альбому.
Бувай. Дуже тобі дякую.
-Гаразд, бувай. -Так. Па-па.
Ну от. Чорт забирай.
Глобальна пандемія лише в трійці найдивніших подій,
які сталися зі мною за ці три роки.
Дуже дякую за все, що ви зробили для мене
останнім часом.
Моє життя було неймовірним,
тож щиро дякую за все, що ви зробили.
Гляньте, скільки їх.
Я ще не бував так далеко від дому.
Я вперше полетів до Америки,
бо моя музика туди нас привела.
За ці два роки люди стали зі мною дуже люб'язними.
Але це лише збіг.
По сусідству бісова дискотека.
Льюїс!
Створення першого альбому, гастролі з ним,
його запис…
Тільки член не знімай.
Я був настільки близький до здійснення мрії,
наскільки це взагалі можливо.
Але щойно перший альбом стає успішним,
всі думають: «А він зможе це повторити?»
МОЖНА З ВАМИ ЗАСПІВАТИ
Весь час є ця напруга.
Ти можеш бути в центрі уваги лише приблизно рік.
Годинник цокає.
Ти все життя писав перший альбом,
а другий — рік або пів року.
Я в батьківському сараї.
Це тут я написав більшу частину другого альбому.
Я не чекав, що так писатиму другий альбом.
Ми щось записували, все було гаразд,
а я казав: «Так, це йде не дуже добре.
Я пішов дрочити».
Розумієте? Це…
Це дуже…
Це значно простіше.
Може, не дрочити, я ж із батьками живу.
Але це небезпечна ситуація, щоб мастурбувати.
ЗАПАМ'ЯТАЙТЕ ДАТУ ДАТА: 05.07.2022
МІСЦЕ: РОДОС, ГРЕЦІЯ
Ти не вийняв посуд із посудомийки.
-Я робив це на днях. -Знаю, що робив.
-Ти не зголосився. -Ні, я зголосився це зробити.
Я сам так вирішив.
Спершу зроби це.
Це дуже дивно.
Ти ніби дивишся якийсь фільм.
Це дуже, дуже дивно.
Він досі тиняється тут у білизні…
КЕРОЛ КАПАЛДІ МАМА
«…у мене немає чистих трусів, випери мені».
-Ти часто так робиш. -Ну ж бо.
Усі це їдять,
а ти пхаєш туди брудну виделку.
Іноді вважаєш, що він зрілий, а іноді,
що йому ще треба подорослішати.
Тепер маєш дзвонити мамі,
щоб забрала тебе після сексу на одну ніч?
Не цю історію треба розповідати.
Радий, що ти це згадала.
У малюка Луїджі золоте серце.
Він такий, як ви бачите, приємний хлопець.
У ньому немає манірності.
Чому ти вдаєш, що готуєш?
-Я постійно готую. -Мамо, це правда?
-Авжеж. -Ні.
Я не хочу, щоб це його змінило. Це було б дуже погано.
Це того не варте,
якщо він стане іншою людиною.
Френк трохи сумний, ні?
-Не віриться, що ти його береш. -Мама так хоче.
-Ні. -Хоче.
-«Забери цю скотину з дому». -Це вона про мене.
Ні, тебе вона називає малим паскудником.
То це ти в мене вдався?
Мій друг-музикант сказав, що слава не змінює тебе,
вона змінює всіх навколо тебе.
Тато згадує мене в кожній телефонній розмові,
каже: «У сина багато підписників в Instagram».
«Знаєте, хто я?»
Використовую це як суперсилу, щоб добитися бажаного.
-Ти часто це кажеш людям. -Але не настільки, як раніше.
Я став м'якшим.
Я вже до цього звикаю.
Дуже прикро.
І трохи… А хіба
він не отримав знижку на джакузі?
Ні, я б отримав знижку на джакузі, якби ти сидів поряд з ним.
Не лише знижку, мені б цілу сауну задурно дали.
Але ти сів би поряд з ним?
А джакузі називалося «Льюїс».
Ну от…
Ти маєш лише вмоститися біля джакузі.
Ні, ти б цього не зробив.
Ну от.
Теж гарна стрижка, маллет.
Це знову стало популярно.
Це прекрасно.
Чорт забирай.
-Абсолютно прекрасно. -Боже.
Це фото новонародженого, глянь.
Я не бачу.
Я народився в лікарні Роттенроу, Ґлазґо,
сьомого жовтня 1996-го року.
Двадцять п'ять років тому.
Вагітність була легкою.
Я одразу народився.
Я питав маму.
До мене вона вже народила трьох.
Чорт, так. Тато мав зробити вазектомію.
Почикати.
Для тих, хто не знає,
вазектомія — це коли перев'язують протоки.
Ти ще можеш кінчити?
Мама сказала: «Не треба вазектомії, я вагітна».
Мною.
Я отримав новий CD-плеєр.
ЕНТОНІ КАПАЛДІ БРАТ
Трьом було дивно.
ДАНІЕЛЬ КАПАЛДІ СЕСТРА
ВОРРЕН КАПАЛДІ БРАТ
І з'явився Льюїс.
Так. Зробив сім'ю цілісною.
ЛЬЮЇС — П'ЯТЬ РОКІВ
О боже.
-Що це, Льюїсе? -Що це?
-Ти отримав нову гітару. -Мій найстарший брат, Воррен.
Ми запалюватимемо!
Це він зацікавив мене музикою.
Він хотів грати на гітарі, і я теж хотів.
Використаєш це з новим тюнером.
Льюїс ішов у свою кімнату,
годинами репетирував, а потім виходив.
Ми всі були захоплені, йшли на кухню, а він казав: «Я вивчив оце».
ЛЬЮЇС — 11 РОКІВ
Ми всі мали ходити тихенько, коли він співав.
Мабуть, вам чути, як на тлі
ми весь час ходимо повз нього.
Мене звуть Льюїс Капалді.
У дитинстві батьки були моїми першими слухачами.
У мене купа гарних спогадів,
як я граю їм пісні на гітарі.
Звісно, зараз, коли я маю закінчені пісні,
я відправляю їм їх у WhatsApp або…
Так, я це й досі роблю.
УВІМКНУТИ
Вітаю. Це The Gap Unplugged.
-Льюїсе, як ти? -Усе гаразд.
Наймолодший гість в історії The Gap.
-Скільки тобі? -12.
Ти давно граєш на гітарі?
З дев'яти років.
Як гадаєш, коли будеш готовий виступати по всій Шотландії?
Будь-коли.
Я не дуже активний музикант.
УДДІНҐСТОН МАУНТ-ВЕРНОН
ҐЛАЗҐО
Я був лише водієм, який залюбки їздив.
Тато брав мене на всі ці концерти.
Возив мене в Ґлазґо, Единбург.
Стукав у двері.
«Мій син — співак», а люди казали: «Відвали» і все таке.
Йому було 12 чи 13. Звісно, ми брехали про його вік.
Наступного тижня граємо в The Garage Attic у Ґлазґо.
Я приїжджав. Там було…
МІСЦЕ
Два динаміки на великих стійках.
Крихітний мікшер.
Я звучав лайняно.
Я казав: «Привіт, я Льюїс Капалді».
Саме так я звучав із того динаміка.
«Я Льюїс Капалді, і ця пісня…» — і далі про пісню.
ЛЬЮЇС — 18 РОКІВ
У тому закладі всі одне з одним розмовляють.
Ніхто тебе не слухає. Ніхто не обернеться й не гляне на тебе.
Нас слухали максимум дві людини.
Я робив це роками.
Грав у паскудних пабах, де всім плювати.
БАТҐЕЙТ У ЦВІТУ
Зараз 19:10, я в Шотландії.
Збираюся провести сесію, це буде чудово.
Як я пишу? Я сідаю тут за фортепіано…
Сідаю і пробираюся крізь купу ідей.
Записую все на свій iPad.
Тоді я всі їх збираю і пропрацьовую.
І коли доходить до сесії, я вибираю ті, що викину.
Якщо бачите, я позначив цю «круто»,
бо це, очевидно, моя музика.
Знаєте, у документалках люди кажуть:
«Я написав пісню», — і грають сиру її версію,
а потім ви перемотуєте вперед на рік?
Я думаю: «Сподіваюся, вийде добре».
А потім усе, як у документалках: перемотка
і натовп шаленіє,
усі співають пісню, вийшов хіт.
Було б добре, якби котрась із цих стала хітом.
Якщо так сталося з будь-якою піснею,
ми прокрутимо це за три, два, одну…
Досі тут.
З ними цього не сталося. Дякую.
ЛЬЮЇС КАПАЛДІ
Приємно знову чути, як ти граєш.
-Вітаємо вдома. -Дякую, брате.
-Ти завжди повертаєшся. -Радий, що повернувся.
Клянуся.
Другий топовий запис в Америці?
-Так. -Це круто.
Точно, тепер ти справжній.
-Є ідея абощо? -Є кілька.
Це була…
-Оця. -Я не викидатиму слів.
Та просто це схоже на… стогін.
Мені справді подобається такий куплет, ніби…
Не можу навіть пояснити
Цей такий знайомий біль
-Це добре, цікаве місце для початку. -Так.
Він приходить і йде
І в кінці залишає мене самого
Тут я ще один мав.
Мені подобається «цей такий знайомий біль», круто.
-Гарний флоу. -Так.
Бо це лише биття мого серця
Ні, лише почекай до кінця мого початку
Якщо почекаєш до кінця Якщо скажеш мені
Скажеш, що знову мене залишаєш
-Добре? Так. -Так.
Так, супер.
…ще давати
Так.
Мені вже нічого втрачати
Чорт.
Бо якщо я роблю все, лише щоб…
Якщо слова в пісні змушують мене щось відчувати,
мабуть, це гарна нитка, за якою слід іти,
чи то пісня радісна, чи то сумна.
Якщо вона викликає емоцію, яка щось у мені розпалює,
за цим треба йти.
І я більше нічого не можу дати
Коли все закінчилося
Сумніваюся, що впораюся з цим
Круто.
Чорт, тут важко потрапити в ноти.
Я не був поетом. У мене не було щоденника.
У мене його досі нема. Я не читаю.
Не читати некруто, я б хотів читати,
але мені бракує концентрації.
Мені вистачає концентрації, щоб грати пісні на сцені.
Немає кращого відчуття, ніж той ажіотаж, розумієте?
Повз
Що?
Пішов ти
Я почав писати музику, лише щоб грати її наживо.
З останнього альбому
першою ми випустили пісню «Bruises».
Ми не думали, що це такий уже хіт.
King Tut, січень 2017-й рік.
Я мав заспівати нові пісні,
серед них була «Bruises».
KING TUT'S WAH WAH HUT — 2017 Р.
І вона стала вірусною.
І ви бачите його усмішку, коли натовп підспівує.
Ми знали, що він робитиме це решту життя.
Мабуть, ви її вже чули.
Spotify підхопив її і поставив першою в Новинках щоп'ятниці в Америці,
і пісня розлетілася.
Це плейлист Radio 1 на наступний тиждень.
Це ж там моє ім'я.
Падді.
Чорт забирай.
Це моя спальня. Я обожнюю велике місто.
«Це гіпнотизує.
Який прекрасний голос і гарний хлопець».
Чорт, так!
«Розрізняльні ознаки». Може, очі…
У мене пухкі щоки.
РОЗРІЗНЯЛЬНІ ОЗНАКИ ПУХКІ ЩОКИ
Коли люди тебе зустрічають,
їм більше цікава твоя музика чи твій Instagram?
Люди підходять на вулиці й говорять:
«Обожнюю твій Instagram». А я кажу: «Я ще й співак».
НОВА ПОП-ЗІРКА ДОСІ МИЛИЙ @SPOTIFY
Я не дуже розумів, у що вплутуюся,
коли викладав ті відео.
Це я в туалеті.
Учора ввечері я пішов танцювати й усе таке.
Люди почали діставати телефони.
Чому всім так цікаво, що ми робимо?
І тоді я згадав, що тепер знаменитий.
Ходімо.
Друзі, з якими я зараз тусуюся, це мої друзі зі школи.
Майкл — гробар.
Конор — покрівельник, що став діджеєм,
а Наял — директор з набору студентів.
Дек Дафф працює зі зварюванням, він ніби інженер.
Я не знаю, що робить інженер, тому сказав про зварювання.
Ейден Голлідей грає на фортепіано, він музичний директор.
Ейден Бітті грає на бас-гітарі в моєму гурті.
Тож двоє з них користуються моєю славою.
Покажеш годинника?
Якщо говориш про те, щоб бути приземленим,
намагатися встояти,
коли більшу частину часу не знаєш, де ця клята земля.
Але стосунки з друзями — це головне.
Допомагає переконатися, що ти не стерво.
Я помітив, що ти зрозумів, що можеш заплатити за будь-що.
Це не погано.
Безкоштовний напій.
Так, безкоштовний напій. І не стоїмо в черзі.
-Ось так от. -Супер, не стоїмо в черзі. Жодних черг.
Що справді варто спитати, то це:
«Наял змінився, відколи я став знаменитим?»
І відповідь — чорт забирай, так.
-Дякую, друже, будьмо. -Дякую, друже.
Нап'ємося за вечерею і спробуємо написати пісню,
-так усе буде? -Так.
-Ага. -Це лагер?
Іноді сидр.
«Фінчі, лагер…
Різні напої для різних потреб».
Ти не маєш записати її з першого разу?
-Круто. -Слухай.
Я профі, тож, мабуть, запишу з першого разу.
Та байдуже.
ТОМ МАНН АВТОР ПІСЕНЬ
-Просто співай рядок за рядком. -Давай.
Запалюймо.
Розумієте, про що я?
Один, два, три!
Дуже низько.
-Чорт, запалюймо. -Трохи рок-н-ролу — ось моє правило.
Алло.
-Як ти? -Добре. Як справи?
Непогано.
Думаю про хронологію.
ГОВОРИТЬ РАЯН ВОЛТЕР МЕНЕДЖЕР
Ми реально хочемо
показати пісню на початку наступного року на сцені.
Так, звісно.
А щодо написання — що думаєш у плані часу?
-Розумієш? -Так, треба зробити більше…
Зробимо божевільний бліц-запис у Лондоні?
Та будь-де, там, де ти захочеш. Ну…
Бачиш мужика з моєю піцою?
-Вийшло. -Швидше, зачиняється!
-Так! -Так!
Якщо хочеш піци, усе, що потрібно, і це головне,
бути знаменитим.
Легко.
ЛОНДОН
Я ніби в «Жителях Іст-Енду».
Мені незручно, що ти цього не відчуваєш.
Що хочеш робити сьогодні?
Питання на мільйон доларів.
Питання сумного хлопця на мільйон.
Можеш вибрати будь-яку зі 120 сумних пісень.
-Так. -Сто двадцять першу.
Отак.
Чи плачу я щоночі?
Надто депресивно починати приспів:
«Чи плачу я щоночі?»
-Ти в нормі? Точно? Так. -Ти слухав перший запис?
Я радий, що ти мене ведеш.
Краса в тому, що під час першого запису ти був сам.
Так. Часом це було трохи нервово,
бо я не знав, як записувати альбом.
А виявляється, ти просто пишеш і випускаєш пісні, які тобі до вподоби.
Гей, Льюїсе, що співатимеш?
Я не знаю
Мені в голові паморочиться.
Прикро, що тобі недобре.
Я не впевнений у своїх здібностях як автора пісень.
І вважаю, вони погіршуються, що більше знаменитим я стаю.
«Someone You Loved» була розкішною.
Якщо хочете поговорити про поворотний момент, то це він.
Я став дуже популярним.
Шість тижнів у топі.
Понад мільйон прослуховувань.
-Хітовий сингл «Someone You Loved». -«Someone You Loved».
-Льюїсе… -Мій друг, Льюїс Капалді.
Улюбленець Америки!
Нагороду «Пісня року» отримує…
Льюїс Капалді!
ПРЕМІЯ THE BRIT AWARDS 2020 Р.
ЛЬЮЇС КАПАЛДІ SOMEONE YOU LOVED
ПІСНЯ РОКУ
Привітик.
Привіт.
Мене звуть Льюїс.
Дуже… Дуже дякую за це.
Всупереч поширеній думці,
багато людей думає, що це пісня про мою колишню,
яку ви можете щовечора бачити на «Острові кохання», але…
Але насправді вона про мою бабусю,
яка, на превеликий жаль, померла кілька років тому.
І я дуже сподіваюся, що ITV не запросило її
на телевізійне реаліті-шоу про побачення.
Але я щиро вам вдячний,
це був найкращий рік мого життя.
Дякую всім: вам, лейблу.
Дякую мамі й татові за те, що покохалися,
і так, дякую моїй бабусі за те, що…
померла? Вибачте.
Побачимося пізніше. Па-па. Дуже вам дякую. Дякую.
Велика зірка сьогодні на BRIT Awards.
Це буде весело.
Звісно, я відчув, що треба це відсвяткувати
і купити нову пару Vans.
У попередніх я виграв кілька нагород, і це було приємно.
Я виступав у них, а цього разу…
ось, буквально.
Це трохи сумно.
Цікаво, що сьогодні співатиме Елтон Джон.
Він надіслав мені милий імейл. Я розказував?
Я саме пив пиво з Едом Шираном.
І розповідав йому про свій синдром самозванця.
Елтон надіслав мені імейл: «Любий Льюїсе,
учора я бачився з Едом, і ми розмовляли про тебе.
Він сказав, ти почуваєшся самозванцем.
Дурня!». Це було великими буквами.
«Ти сам собі господар.
Твій альбом досі на висоті по всьому світу.
І це твій перший альбом!» Це теж великими буквами.
«Ти пишеш прекрасні пісні, які розуміють мільйони.
Ти чудовий концертний співак.
А ще ти дуже кумедний та оригінальний. Кажу це щиро.
Припини, будь ласка, або я приїду в Саффолк
і розбуджу в тобі латентного ґея.
З любов'ю, Елтон».
Ні, таке приємно чути,
але я досі трохи почуваюся самозванцем.
Сумніваюся, що колись зникне
ця думка: «Я не повинен тут бути».
Сьогодні я думаю: «Якого біса я тут роблю?»
Авжеж.
Синдром самозванця можна відчувати на будь-якому рівні.
Це впливає на кожне рішення й кожен вчинок.
Завжди здавалося неймовірним,
що люди приходять побачити й послухати мене наживо.
Мені подобається, що людям небайдуже й вони слухають мою музику.
Я просто не розумію, чому люди приходять на це подивитися,
але я безмежно вдячний, і я…
Я не знаю, як віддячити, але просто…
Я люблю вас, але ніколи не зрозумію.
Ось що я намагаюся сказати вам усім удома.
Так, просто не розумію.
Так, не розумію. Не знаю.
ҐЛАЗҐО ШОТЛАНДІЯ
Я марную половину свого часу
Відчуваю, що падаю Падаю ще нижче
Я знаю, що добре вмію вдавати
Вдавати
Що? Ніби ти здаєшся кращим, ніж насправді є, абощо?
Якщо я не завжди веселюся
Я падаю, я постійно відстаю
Я знаю, що добре вмію вдавати
Наче все правильно Й нема нічого правильного
Я просто…
Я просто актор.
Я просто актор, я просто…
Круто.
НІК АТКІНСОН АВТОР ПІСЕНЬ
-«Я лицемір». -Це круто. Так. Мені подобається.
Я приховую справжнього себе, тож ви бачите мій сильніший бік.
ФІЛ ПЛЕСТЕД АВТОР ПІСЕНЬ
-Ти малюєш картинку мене. -Так.
Я лицемір, що я можу сказати?
Створений, щоб обманювати
Просто скажи, яким хочеш мене бачити
-Супер, «створений, щоб обманювати». -Ага.
Це слова Капалді.
Та ну. Мають бути.
Падлюки з моєї школи, жителі містечка.
Я знаю, що багато моїх однолітків зі школи вже одружені
і мають дітей, які ходять до нашої школи.
Пам'ятаю, мені було десь 25, коли я подумав:
«Я забезпечений, маю кар'єру».
-«Я знаю, що роблю у 25». -Ніколи про це не думав.
Ти сподіваєшся, що тоді зрозумієш, що хочеш робити.
А це не так просто.
-Ти досі цього не збагнув. -Цілі завжди змінюються.
Ти навіть не насолоджуєшся чимось, бо: «Чорт, далі…»
Ти завжди дивишся в майбутнє
й ніколи не озираєшся на те, що зробив.
Це жахливо.
-Так. -Ну, це все. Це все?
Ну, є ще одна, але теж лайно.
Я б не сказала, що це одна з твоїх найкращих.
Ні.
Мені здається, все, що ти написав раніше,
було кращим за це.
Звісно, на мою професійну думку.
-Мені подобається та, що… -До речі…
Ти відкрив скриньку Пандори.
Кажучи, що ти… Я…
Вони ніколи… В їхніх життях мало музики.
Що ти кажеш?
-Я не кажу, що музики зовсім нема. -Ні, але…
-Схоже, тебе це дратує. -Ні, я зовсім не дратуюся.
Ти приходив і питав моєї думки.
-І я її озвучував. -Але… Ні.
Не треба бути музикантом, щоб знати, чи подобається пісня.
Я й не кажу, що треба. Ви надто вже захищаєтеся.
Я кажу, що зараз це кумедно, коли я раніше грав їм пісні:
«Це добре. Це погано».
А зараз: «Отут я б змінила слова».
Що я знаю? Що я, в біса, знаю?
Слушна думка.
Та чи ця музика — справжній Льюїс?
-Гарне питання, мамо. -Ні?
Мабуть, ти ніколи не знатимеш.
РОЗМОВА З БРИТАНСЬКИМ ЛЕЙБЛОМ
-Привіт! -Льюїсе, то що там зі словами?
З ким ти працював?
Я підходжу до того моменту, коли треба це поєднувати
і спілкуватися з багатьма людьми.
Думаю, все йде повільно.
Ми не брехатимемо. Усе йде повільно.
Побачимо, як воно буде.
Слухай, якщо це лайно, то це лайно, а ваша робота — зробити його успішним.
Є інформація про нові концерти?
Будь-які, коли ти хочеш їх провести?
Знаєте, усі доволі песимістичні.
Ти пишеш, і це здається безцільним:
«На біса я пишу,
якщо ми не знаємо, чи будуть концерти?»
Зараз у мене таке відчуття,
але я сподіваюся, що все почне знову відкриватися.
-Люблю. -До зустрічі!
Бувай.
Схоже, вони думали, що слухатимуть музику.
Чорт забирай.
Та ну.
Через це мені хочеться знайти десь батут
і перекинути на спину моїх друзів.
Старі добрі часи.
Так, я зберігаю презервативи
поряд з реслінговими колекційними картками WWE.
Мої батьки переїжджають, тож я забираю всі свої речі з будинку.
Вони жили тут 15 років, тож це доволі важко.
ДОБРА НОВИНА БІБЛІЯ
Чорт.
Я тут уже не живу, тож яка різниця?
Ми з друзями постійно приходили сюди й напивалися.
І на стіні не було ніяких постерів,
коли я приїжджав і намагався писати пісні,
тож це дивно, що з роками
дім заповнився ними.
Я почав писати «Someone You Loved»…
тут.
Я написав її тут.
Тож так. Важлива кімната.
Я досі іноді думаю
про часи, коли я був у школі, думаю:
«Я не знав, що це саме таким
шляхом піде моє життя,
це просто божевілля…
Божевілля».
Це мій перший.
Менеджер дав мені це за перші мініальбоми.
Я майже впевнений, що це еквівалент півтора мільйона продажів,
і впевнений, що він це вигадав.
Це відчуття старіння, ніби я дорослий.
Це повне лайно.
І не мати будинку, де ти виріс і провів…
Це теж дивно.
Не знаю, чому, але, коли про це думаю,
почуваюся дуже дивно.
Усередині все стискається.
Те, що я сюди більше не прийду,
стане останнім спогадом
з життя, яке я мав до цього.
Це наче сітка безпеки.
І те, що цього тут більше не буде, трохи дивно.
Зрозуміло одне.
Це будинок наче вже чужий.
Круто.
Готово.
Звісно, хтось інший прийде й позбудеться цього.
Я йому за це заплачу.
Супер.
ҐЛАЗҐО ШОТЛАНДІЯ
«Боже. Він такий нормальний. Розвішує…
Гляньте, сам розвішує випрані речі».
Зазвичай я не нюхаю одяг.
Ви отримали класний кадр.
Здається, чисті.
Я був далеко, працював,
і з особистого погляду, напевно, я в такому ж становищі,
як і три роки тому,
бо я зовсім не подорослішав за цей час.
Поклади сюди.
Житиму з другом Наялом.
Я ще ніколи не жив із кимось.
Половина BRIT просто впала.
А решта друзів
щасливо живуть зі своїми коханими.
А я ні, тому
мені потрібен був той, хто міг би мене трохи заспокоїти.
Стало значно важче відчувати
зв'язок з домом.
Ти проглянув список пісень, які написав?
Ні.
Ти написав 54 пісні.
-Здається, ніби більше. -Це закінчені пісні.
РАЯН ВОЛТЕР МЕНЕДЖЕР
ЕЙДЕН ГОЛЛІДЕЙ КЛАВІШНІ / МУЗИЧНИЙ ДИРЕКТОР
То що ми думаємо?
Це хіт-сингл, чи як?
Гарне питання, Раяне.
Я не знаю, але це питання, на які ми маємо відповісти.
Ця не така приваблива, як «Someone You Loved».
Так. Хочеш послухати «How This Ends»?
Давай.
Ця мені подобається.
Приспів буде неймовірний.
Я не бачу це як сингл.
-Пісня чудова. -Пісня дуже гарна.
-І справді емоційна. -Так і є.
-Доведе людей до сліз. -Ага.
У цьому й мета.
-Близько. -Що ще є?
Послухаєш «Haven't You Ever Been In Love Before»?
Давай.
І вона спитала
«Хіба ти раніше не кохав?»
То що ми про це думаємо?
«Хіба ти раніше не кохав?»
Можливо… Це ніби…
А я вже звик бути тим, кого ти кохала
То й що?
Ну, я це й казав. Просто щоб переконатися. То це добре?
-Це добре. -Так. Супер.
Не хочу бути поблажливим, але люди люблять однакові пісні.
Що думаєш, Ейдене?
Народ хоче повернення чогось цікавого.
Справді?
Вони хочуть таку саму, але кращу, чи просто таку саму?
Якщо пісня до біса класна, то яка різниця?
Може, й ніякої.
І тому ми…
-Чорт. Це боляче. -Так.
-Клята скалка в дупі. -Я склав усі яйця в один кошик.
Я знаю, що ти теж, але якщо я це спаскуджу…
Ти так кажеш, ніби на альбомі не моє ім'я.
Ти говориш про кошик.
Це точно ситуація «усе в один кошик»,
і це ще гірше, бо якщо я напартачу…
Звісно, я все одно влаштовуватиму живі виступи й інше.
Він каже: «Я склав усі яйця в один кошик», —
ніби мене тут нема.
Ніби мене звуть не Льюїс Капалді, чиє ім'я на всьому.
У нас є крутий сингл?
Я не знаю.
Ці гарні, як «Someone You Loved» і «Before You Go»?
Є сенс випускати гірший сингл, ніж «Someone You Loved»?
Тоді можеш ніколи більше не випустити пісню.
Звісно, є тиск.
І є тиск, бо треба правильно цим керувати.
Так. І я цього боюся.
Ну, ти турбуйся про це, а я потурбуюся про слова.
Зробімо це.
-Добре. -Безпечно, бро.
Супер, зараз напишу тобі «Someone You Loved».
-Привіт. -Ти вже тут?
Випусти собак у сад.
Сиділи в окремих кімнатах, так?
Мрія молодого кохання.
Показує, як мої батьки люблять одне одного.
Льюїсе, припини.
Дві різні вітальні.
Так вони не мусять проводити час одне з одним.
Мені не можна в її кімнату.
Привіт.
-Привіт. -Він швидкий, правда ж?
Ти знову сіпаєшся.
Так. Я щодня сіпаюся, кожнісінького дня мого життя.
Я думав, ти щось із цим зробиш.
-Що… -Мануальний терапевт.
-Він не допомагає. -А що допомагає?
-Нічого. -То ти так і сіпатимешся?
Поґуґли «тривожне сіпання».
Спершу побачиш знизування плечима.
-І як цього позбутися? -Не знаю.
Не можу сказати.
Це починається, коли я в заторі.
-А під час тренувань це стається? -Так.
-На тренуванні? -Коли я виснажуюся
і стає важко, тривожність посилюється.
-То, може, припинити тренування? -Ні.
Бо це… Це викликає тривожність, тож треба припинити.
-Ти не повинен про це згадувати. -Чому?
Чому я не маю про це згадувати?
Бо ти привертаєш до цього увагу.
То просто вдавати, що цього немає?
І не розбиратися з цим?
-Так? -Я розберуся.
-Як ти з цим розбираєшся? -Воно приходить і йде.
Це частина життя, брате.
Звикай.
Годі. Ти робиш гірше, коли згадуєш про це.
Ми знаємо, що він це робить, тож ігноруй.
Не знаю, чи я зможу ігнорувати.
Чому? Щоб ти міг привернути увагу, зробити ще гірше?
Стане гірше.
Бо ми все більше наближаємося
до того, щоб це закінчити.
Я не знаю.
Гадаю, на нього тиснуть більше, ніж ми думали.
Він непокоїтиметься,
що вийде не так добре, як чекають люди.
І тоді він усіх підведе, гадаю.
Але ти робиш лише те, на що здатен.
Знаю, ти думаєш, він доволі легковажний.
Ми думаємо, ти доволі легковажний щодо багатьох речей,
-але це вочевидь не так. -Щодо чого?
-Ти здаєшся людиною… -Альбом виходить.
…доволі легковажною.
Гадаю, завжди можна сказати: «Він мав успіх».
Я можу це сказати, звісно.
Ну…
Годиться.
Я замовив нове взуття, має прийти сьогодні.
Я їду в Лос-Анджелес, місто янголів,
щоб попрацювати над піснями.
І це захопливо.
В ідеалі я б хотів повернутися
з альбомом дуже гарних пісень.
Запис із цими чудовими людьми,
з якими ми не писали перший альбом,
бо були недостатньо успішними.
Це й нервує, бо я трохи сіпався
й панікував іноді, тож це…
Те, що я буду там сам, точно спадало мені на думку.
О боже.
Готово.
Запаковано.
А потім літак зробить… І ми будемо в Лос-Анджелесі.
Це наступний фрагмент.
ЛОС-АНДЖЕЛЕС
БЕВЕРЛІ-ГІЛЛЗ
Це хороший кайф.
Передчуття наповнює повітря.
Лос-Анджелес.
Ми на місці.
Це житло.
Це моя йога. Нотатки про йогу.
«Собака з опущеною головою. Воїн.
Трикутник, обернений трикутник. Бічний кут.
Покращує травлення, метаболізм, циркуляцію і лібідо».
Буду трах-машиною, коли це закінчу.
Ви вже працювали?
Ми з Деном писали пісню для першого мініальбому.
Коли я почув «Bruises», пам'ятаю, подумав:
«Я маю з ним попрацювати.
Не знаю, хто він, але ця пісня надзвичайна».
-Чудово. -Так.
У вас запланована купа виступів?
У нас скрізь фестивалі, гастролі, побачимо, як ми впораємося.
Я це люблю, але… Гадаю, зараз це лякає,
сама думка, розумієте, про що я?
Через ковід чи просто…
Це найдовше в моєму житті я не грав на концертах.
Ти почуваєшся так до першого концерту: ти на сцені,
думаєш: «Я до біса щасливий».
Схрестимо пальці, але так. Це буде гарно.
Я радію, але
не можу не думати про альбом,
-розумієш, про що я? -Я розумію.
ОЛІВІЯ '20 ДЖУЛІЯ СЕР '21
-Мені подобається. -Так.
Бо останній не буде…
Можна піти не тим шляхом.
Але мені це подобається, бо…
Повідом мені добру новину…
-Так. -Так.
Не знаю, чи це добре… Чи «Good News» досить сильна…
Я не знаю.
Я б не поставив її там, де ми ставимо.
-Ти б її там не поставив? -Я б закинув її в кінець.
Вона була б у кінці,
але треба було б… І слова…
Мені не дуже подобається така концепція.
Я намагаюся зрозуміти емоційний настрій
пісні «Good News».
Так, авжеж.
Бо саме це виділяє твої пісні,
вони завжди достобіса емоційні.
Наприклад, як зробити, щоб цей термін відчувався таким.
Так.
Знову ж таки, мені це не дуже подобається.
Я пишу пісні так: сідаю за фортепіано на чотири години й ненавиджу себе.
Відчуваю, що це важко і що я ніфіга не вмію писати пісні.
Я сіпаюся більше, коли сідаю грати на фортепіано.
Фізично боляче.
Мені бракує повітря, і це ніби…
Спина страшенно болить, коли я це роблю.
І це доволі
лячно.
Я намагаюся зрозуміти, що робитиму.
ЗАБАГАТО СИРОПУ ВІД КАШЛЮ
Зараз усі на Spotify звуть тебе Лулу.
-І мені шкода, бо я це почала. -Що ж.
Надіслали відзнаку за мільярд прослуховувань «Before You Go».
-Тобі надіслали? -Так.
Spotify мені пише:
«У нас відзнака за мільярд для Лулу».
Вони мали написати це ім'я.
Я до Раяна: «Вибач,
я змусила цілу команду називати його Лулу й не шкодую».
Ми щось послухаємо?
-Я не можу зараз грати. -Робота ще в процесі.
-І він… -Гей!
-Це безсумнівно. -Так. Дякую.
Ми можемо продумати, як повернемося?
-Не можна просто випускати пісню. -Ні. Має бути відповідна мить.
Чим ти займався, окрім запису, перш ніж сюди приїхав?
Нічим.
Приємно покинути острів чи ні?
-Точно дивно. -Так?
Відчуття нереальності.
Я вже сіпаюся. Ніколи не сіпався.
-Я часто це роблю. -Завжди.
-Відчуваю… -Дякую, народ.
-Зараз було гірше. -Це частина особистості.
Я маю з цим розібратися.
Думаєш, це через накопичену енергію?
Ні, думаю, це тривожність, але я не розумію, звідки вона взялася.
Щойно розберуся, все буде гаразд, та…
-Ти ходиш до психотерапевта? -Ні.
Я ходив рік. Це змінило моє життя.
Гадаю, варто зараз знайти того, кого ти можеш відвідувати…
Авжеж. Так.
БЕРЕЗЕНЬ 2020 Р. ЗА 18 МІСЯЦІВ ДО ЦЬОГО
ОСТАННІ ДНІ ТУРУ ВЕЛИКОЮ БРИТАНІЄЮ
Хочу прояснити, ми використовуємо піротехніку?
-Так… -Через десять?
-Добре, уперед. -Пішли ключові номери.
Це сталося надто рано.
Треба виправити таймінг.
Не дуже й велика зала, так?
Гарний виступ учора.
Я нічого не пам'ятаю, бо був дуже наляканий.
Сподіваюся на гарний виступ сьогодні.
Це годиться?
Так.
Упродовж усього туру ви бачили його.
Щоразу, як він виступав, це було складно.
Криза настала на Вемблі.
ЛЬЮЇС КАПАЛДІ
УСІ КВИТКИ РОЗПРОДАНІ
Чорт.
Вибачте, я зупинюся на дві секунди, нічого? Вибачте.
Спина мене вбиває.
Чорт, і він… Перестав співати.
Я втік, спустився сходами.
І я… Натовп мовчав.
Я кричу: «Луїджі! Давай! Продовжуй».
Я розбиваю… Я розбиваю собі серце.
Але ви його бачите. І це… Чорт забирай… Це погано.
Це сіпання вийшло з-під контролю.
Це було жахливо. Абсолютно жахливо.
Я почав думати про, знаєте,
тиск щодо:
«Чорт, тепер мені є що втрачати».
Я не просто співаю дурні пісеньки.
Інші люди залежать від мене.
Це того варте?
Змушувати тебе так почуватися?
Наступного року, якщо все буде добре,
популярність зросте, тож буде ще більше тиску,
і ти думаєш: «Як він…
Як він з цим упорається?»
Привіт.
Що відбувається?
-Пішло воно. Як твої справи? -Пішло воно.
-З ким ще хочеш писати пісні? -У четвер і п'ятницю в мене вихідні.
Я можу їхати додому.
Можна було просто вийти і сказати:
«Гаразд, я можу працювати місяць,
два місяці, три місяці, рік — байдуже».
А я одразу сказав: «Чорт! Я поїду додому».
Поговоримо з тобою завтра.
-Добренько. -Люблю тебе. Па.
Раніше я ніколи не думав про провал,
але це спадало мені на думку останні кілька тижнів.
Значно частіше. Не знаю, може, через це
мені не хочеться писати пісні.
Моя впевненість у своїх здібностях зараз нижча,
попри те, що ми зробили дещо неймовірне.
Це все через ту думку…
«Я не зможу написати нічого хорошого.
Їдьмо в Лос-Анджелес, де найкращі автори пісень і продюсери, напишемо з ними.
І, може, вони знайдуть якусь магію абощо».
Це так не працює.
В якісь дні я думаю: «Цей альбом буде готовим до виходу, буде класним», —
а в інші: «Чорт, це…
Я дуже далеко від мети». Тож…
Так.
Я не дуже впевнений.
Я взагалі знаю, що мені подобається?
Зараз.
Ми приділили велику увагу тому, щоб зробити цей альбом більш цілісним…
на це пішла основна робота,
і було б добре, якби люди слухали його саме так.
У музиці Льюїс справжній?
Я наче маю змагатися з часом,
щоб привести психічне здоров'я до ладу.
Якщо телефон дзвонить о певній годині, я знаю, в чому проблема.
Коли в мене панічна атака, здається, ніби я божеволію.
Я зовсім відірваний від реальності.
Не можу дихати. Я не відчуваю, як вдихаю.
Це дико.
Запаморочення, я відчуваю, як у голові щось діється,
і я пітнію.
Усе тіло робить те, що плече.
Чисті конвульсії.
А в голові тільки одна думка:
«Тепер я завжди так почуватимуся. Це я. Я вигнанець».
І ще я думаю: «О чорт, я… Це кінець».
Я думаю, що або довіку залишуся таким, або помру.
Його серце б'ється дуже швидко.
Іноді він відчуває, що в нього зникає зір.
Його пульс прискорюється.
Він просто…
Відчуває, що помирає. Каже: «Почуваюся, наче помираю».
Це говорить не Льюїс.
Він панікує настільки, що не може дихати.
А вона спокійна, допомагає дихати й говорити
годинами, іноді до семи годин.
Хоча це допомагає,
краще, щоб людина була фізично поряд.
Якщо з тобою щось станеться, нікому буде допомогти.
Це була величезна зміна в його житті.
Ти думаєш, що іноді тебе переповнюватимуть почуття,
тож просто спробуй розслабитися.
Усе цілком добре.
Але через те, що він іпохондрик,
Льюїс завжди думає, що відбувається велика катастрофа,
що в нього пухлина мозку абощо.
У початковій школі він весь час казав,
що має пухлину мозку.
Я завжди таким був, завжди мав іпохондрію,
на якій був зациклений, типу: «Чорт!»
Якщо зі мною щось не так, я думаю: «Чорт, я вмираю».
Я ходив до лікарки, вона сказала:
«Ви не думали, що це якось пов'язано з тим,
що ваша бабуся й тітка
померли, коли вам було три й чотири роки,
упродовж року одна за одною за короткий проміжок часу?
Це тебе оточує».
Одразу стикаєшся зі смертю людей.
Що це?
Льюїсе, ти точно отримаєш Game Boy.
Пет була сестрою Керол.
Вона скоїла самогубство.
Я був там, багато чого бачив.
Того вечора ми були не в квартирі, мій тато піднявся й знайшов її.
Відчуваєш таку вину, що не зуміла її зупинити.
Але, думаю, цим можна довести себе до божевілля,
треба зрозуміти це й подумати:
«Ти не можеш завадити комусь щось зробити».
Розумієте, про що я? Можна спробувати допомогти.
Підтримати, як тільки можеш.
Але якщо вони не хочуть допомогти собі, ви небагато можете вдіяти.
Бо якщо не подумаєте, не зупинитеся, не позбудетеся…
Я досі відчуваю провину.
Я досі відчуваю, що…
Потрібна пауза.
Що сталося?
Я говорила про Пет.
Я опинився на узбіччі
Як і всі інші
Я ненавиджу тебе
Але я просто дурив себе
Кожну нашу мить разом
Я почав заміняти
Бо тепер, коли їх нема
Я чую лише слова, які мав сказати
«Before You Go» — пісня про мою тітку.
Я підходжу до неї з позиції спостерігача.
Але я ніколи не обговорював те, що мама відчуває,
слухаючи цю мелодію.
Вибачте.
Моя сестра довгий час мала проблеми, тож…
Я не знаю.
Було важко, але ця пісня передає
всі почуття, розумієте?
Це ніби питання, які Керол, без сумніву, щодня собі ставила.
Чи міг я щось сказати Щоб вгамувати твій біль?
Мене вбиває те, як розум Може змусити почуватися нікчемним
Тож
Перш ніж ти підеш
Люди можуть дожити до 40, і жоден з їхніх родичів не помре.
Тому я думаю, що в мою підсвідомість просочилася думка,
що наш час тут обмежений.
Це підживлює мою тривогу за власне здоров'я і смертність.
Перш ніж ти підеш
Чи було б нам зараз краще
Якби я послабив пильність?
Мабуть, ми ніколи не дізнаємося
І ти це знаєш
Перш ніж ти підеш
Чи міг я щось сказати
Щоб вгамувати твій біль?
Якби ж я тільки знав Що ти переживала
Тож
Ти думаєш: «Звідки це все береться?»
Усі ці глибокі, значущі слова, з яких він складає пісні?
Він бачить людяність, темряву,
розуміє це й може висловити.
Перш ніж ти підеш
Думаю, кожна людина непроста.
Кожен має якісь таємниці,
а це просто Льюїс.
Він не комік, яким ми всі його вважаємо.
І, мабуть, у цьому теж є конфлікт,
тому що темрява накриває щасливого хлопця
і проявляється в тику,
тривожності й іншому, що його оточує.
Так.
Але це змушує мене багато думати,
як ми можемо рухатися далі,
щоб допомогти моєму хлопчику.
Усім привіт.
Це співак й автор пісень, чий дебютний альбом
розійшовся світом накладом у понад десять мільйонів копій.
Він продав понад мільйон квитків на концерти
і перейшов від пабів до клубів, а згодом — до стадіонів
і натовпів на фестивалях лише за кілька років.
І весь цей час залишався собою.
Прошу, вітайте на сцені Льюїса Капалді.
Як ви?
Мені жарко.
Життя в нормі?
Ну, живу день за днем до остаточної смерті.
Розумієте, про що я?
Очікування величезні.
Успіх першого альбому змусив мене відчувати більшу невпевненість
і сумніви щодо моїх здібностей.
Якщо я пишу успішну пісню, думаю: «Так!
Випустімо альбом, який стане успішним. Так. Гаразд, круто, наступний.
Запишімо ще один вдалий сингл.
Чорт, так, круто».
А потім: «Зробімо ще один альбом, сподіваюся, успішний».
Це було загрозливо. Такий тиск.
Гадаю, я ще ніколи не був таким невпевненим, як зараз.
Ви багато про це думаєте?
Так, багато. І зараз думаю.
Леді та джентльмени, дуже дякую, поаплодуйте Льюїсу Капалді!
Дуже приємно. Дякую.
-Усе гаразд? -Було так жарко.
-Ти дуже тривожний. -Я просто…
Ти чудово впорався, але це дуже складно.
На тебе важко дивитися.
Так іноді буває.
-Та ні. -Це так.
-Не можна просто… -Що я вдію?
Але тобі через це боляче.
СІМ'Я Й КОМАНДА ЛЬЮЇСА ВИРІШИЛИ ПРИЗУПИНИТИ ЗАПИС АЛЬБОМУ,
ЩОБ ЗОСЕРЕДИТИСЯ НА ЙОГО ПСИХІЧНОМУ ЗДОРОВ'Ї
ЧОТИРИ МІСЯЦІ ПОТОМУ
Це добре.
Добре. Круто, зробімо це.
Давно не бачилися. Як почуваєшся?
Ну, ти перевертаєш чийсь світ з ніг на голову,
змінюєш своє життя, різні паскуди починають це розуміти.
Це все заради того, щоб співати.
Для мене це цілковито нормальна реакція.
Якщо потрапляєш у таку ситуацію, переживаєш щось подібне,
особливо якщо ти вже доволі нервова людина,
якою я, мабуть, і був.
Я ніколи не відчував тиску, який змусив би мене
зовсім зірватися, але ось ми тут.
Я просто маю із цим упоратися.
Льюїсе.
О, так!
Льюїсе, чого б ти хотів?
Коли він був меншим, постійно кліпав.
Ми думали, це тому, що він забагато
дивиться телевізор.
Іноді він видавав такий звучок.
Але потім це зникло.
Але коли йому виповнилося п'ять чи шість, усе повернулося.
Сіпання. Його неможливо контролювати.
Дивитися на це жахливо.
До всього він ще отримував коментарі.
«О, він сидить на коксі абощо. Це наркотики».
І тоді ми мали заступитися, сказати:
«Ми маємо дізнатися, що це, що відбувається».
Сіпання вийшло з-під контролю, тоді я ще не знав, що це таке.
Відтоді я дізнався, що в мене синдром Туретта.
Коли я озираюся назад, усе стає цілком логічно.
Тиждень тому мені сказали, що в мене синдром Туретта.
Знаєте, скільком людям я сказав, що в мене синдром Туретта?
Це обурливо. Люди думають, що я хвалюся.
Але приємно сказати: «До речі, у мене ось це.
Тому я так роблю».
Розумієте, про що я? Я знаю, що… Я знаю, що не помираю.
Йому дали план лікування.
Тож це полегшення.
-Заходьте. Заходьте, сідайте. -Дуже дякую.
Вони мені сказали:
«Якщо ви зможете зменшити рівень базової тривожності
наскільки це можливо,
то побачите значне покращення ситуації з тиком,
сіпанням та іншим».
Повністю назад. Пальці ніг усередину.
-Трохи вище. -Ісус.
МАҐНУС ЛАЙФ-КОУЧ
Ісус на хресті.
Видно різницю між цим м'язом і м'язом з іншого боку.
Від цього є лікувальна терапія.
Голову назад.
Є терапія, якою вони намагаються змінити тик.
-Два, один. Супер. -Круто.
Зроби п'ять максимально глибоких вдихів.
Я знайду психотерапевта. Просто його пошук — ще та проблема.
Одна дала мені домашнє завдання,
яке лише додало тривожності в моє життя.
Я виконував домашнє завдання в машині під її будинком,
перш ніж зайти, й подумав: «Це жахливо».
Я на клятих пігулках — на сертраліні — які зовсім не діють,
хіба що я ніяк не можу добитися стояка.
Вибачте.
І це лайно виписали на шість тижнів, просто чудово.
Ходіть сюди.
Я знаю, що треба робити, щоб мені стало краще.
Цей обов'язок лежить на мені.
Я не можу чекати, що хтось клацне пальцями — і все владнається.
І я знаю, що можу це.
Я можу це зробити.
-Це гарно. -Так, гарно.
-Привіт, друже. Дякую. -Дякую.
Чорт.
-Так. -Це класно.
Ми тепер підсіли на Peloton.
Ти займаєшся, тобі після цього добре, ти стікаєш потом,
я відчуваю, що зробив щось із моїм нікчемним днем.
Я почав займатися по-справжньому лише минулого тижня.
Я б сказав, що скинув цілий камінь, а тепер знову набрав
десь три кіло, тож повернув собі пів каменя.
Ця леді готує мені їсти, що приємно,
але хотілося б, щоб їжі було більше.
Вона все кладе… Я не люблю сир. А вона кладе туди сир.
Насправді на вигляд це до біса огидно.
Спробуємо?
Учора я їв у «МакДональдсі», тож…
-Ми їли. -Але ти тренувався?
Так, учора двічі.
Раз уранці, раз увечері.
Тож я не думаю… Не думаю, що суть у цьому.
Так не можна:
«Я двічі потренувався, поїм у "МакДональдсі"».
Але…
Але в мене було похмілля, тож я двічі їв у «МакДональдсі».
Добре. Насправді вчора я двічі їв у «МакДональдсі».
Було класно.
Приємна перерва.
Ну от.
Курка масала з горіхами кеш'ю, яких я не люблю,
за дві хвилини.
Я почав ходити до психотерапевтки, вона чудова.
Зараз я відвідую її раз на тиждень.
Я роблю все, що треба, навіть коли почуваюся добре,
а не чекаю, коли почуватимуся паршиво.
Усе одно бувають непрості дні.
Але здебільшого з цим можна впоратися.
Я працюю над піснею «Forget Me», вона мені дуже подобається.
Здається, усе стало більш
обдуманим, а не просто:
«Ми це змінимо, аби лише змінити».
І думки про пісню
це саме те, що потрібно.
Запалюймо.
Якби ж у мене при цьому був крутіший вигляд.
Я ніби хлопчик, який зістрибує з високого стільця.
Чорт.
-Слава Льюїсу Капалді. -Це…
Що тут діється?
Гаразд, попрацюймо.
ТОМ «ФРО» БАРНС АВТОР ПІСЕНЬ
Я запишу вокальну партію «Forget Me».
Привіт, привіт
-Усе добре? -Давайте записувати.
Щодня болить, а ночі довгі
Минуло два роки, а ти так і не зникла
Мабуть, я досі чекаю
Змішай моє ім'я з брудом
Чомусь це зовсім не болить
Мабуть, ти досі чекаєш
«Forget Me» — кумедний спосіб повернутися.
Гадаю, пісня зі словами:
«Я не готовий дізнатися, що ти зуміла мене забути».
Для того, хто був відсутній три роки,
це таки трохи зачіпає моє его.
Я не готовий дати тобі забути мене Дати тобі забути мене, дати тобі…
-Якого чорта! -Він це зробив.
Чорт, це звучить неймовірно.
-Так. -Дуже добре.
-Вокал прекрасний. -Я в захваті від цього.
БЕН КОН АВТОР ПІСЕНЬ
Музика — це те, що мене справді хвилює.
Це одна з небагатьох речей, заради яких я можу на себе тиснути.
Якщо лише ти тиснеш на себе,
то лише ти можеш… припинити.
Я хочу написати абсолютно інакшу мелодію,
щоб ніхто не подумав, що це ти.
Думаю, це буде так:
«Заждіть, це Льюїс?» І це круто.
Авжеж.
Думаю, «Forget Me» буде першим синглом.
Зробивши це, я зняв великий тягар зі своїх плечей.
Це півтора кайфа, це клас.
SPOTIFY 1 000 000 000 ПРОСЛУХОВУВАНЬ
Я думаю, що хтось інший має відповіді на мої проблеми,
але я не можу чекати, що хтось зробить альбом за мене.
Я маю взяти на себе відповідальність.
Так. Годиться.
Привіт.
Продовжуй.
Два шматочки вистачить, чи хочеш більше?
Неправильно!
Здається, ми знімаємо забагато прання.
Бінго!
Привіт. Як справи?
Я прийду й співатиму з тобою.
Важкий був день.
Усім привіт. Я Льюїс.
Дуже дякую, що прийшли й робите це.
Я пишаюся альбомом. Думаю, він крутий.
Це знімає багато стресу.
Дуже вам дякую.
Чесно, для мене це багато значить, звучить до біса неймовірно.
Я от-от влаштую тур по США.
Ми повинні приймати розумні рішення
і не робити забагато концертів.
Точно не чотири концерти поспіль,
навіть коли буде два поспіль, потім матимеш два дні вихідних.
Якщо ми на це знову підемо,
то зробимо все як слід.
Працюй у тому ж темпі, що зараз,
якщо хочеш, буде два тижні робочі, два вихідні.
Непогано.
Супер, гарна робота. Побачимося.
І з вами.
-Це геніально. -Так, це добре.
А це…
Хіба ти раніше не кохав?
Найбільш приставуча мелодія, яку я чув.
-І гарний приспів. -Будь-коли!
Хоч вона про розбите серце, але дуже світла.
Вийде гарний альбом.
Але я відчуваю… Я справді відчуваю, що в нас усе добре.
Останні два роки були трохи хаотичні.
Те, що альбом відображає це, певною мірою може бути добре.
Я слухаю альбом і думаю: «Мені справді подобається».
-Він повернувся. -Я повернувся.
Льюїс Капалді повернувся.
Але ти справді… Це вже точно?
-Ти повернувся? -Так.
Але я хочу пояснити те, що має статися.
ҐРЕҐ ДЖЕЙМС ДІДЖЕЙ BBC RADIO 1
Ти повернувся з новою музикою. Твій перший альбом вийшов у травні 2019 р.
-Так. -Давненько.
-Багато чого сталося.
Пандемія, війна.
І все ж: «Льюїс Капалді випустив новий сингл», —
це найгірше, що можна сказати британській публіці.
Але повернутися приємно.
Сингл довгоочікуваний.
Твій перший альбом став найбільш продаваним у Британії
у 2019 і 2020 роках.
-Я нервуюся. -Чому?
Бо…
Ти сказав, що він довгоочікуваний.
Але тебе чекає багато любові.
-Так. -Що ж, натискай пробіл.
Вийшло?
-Майкле! -Майкле!
Вмикай.
Це поганий знак.
Вмикай.
-Вмикай. -Давай!
Я НЕ ГОТОВИЙ ДІЗНАТИСЯ, ЩО ТИ ЗУМІЛА МЕНЕ ЗАБУТИ
ЛЬЮЇС КАПАЛДІ
Один з найбільш продаваних співаків за останні кілька років, Льюїс Капалді.
-Це добре. -Не добре.
-Не добре? -Іде війна, Джонатане.
Я знаю.
-Льюїс Капалді. -Так.
Це Capital Breakfast Show,
я Льюїс, зі мною Роман Кемп, Сонні Джей і Шан Велбі.
Як у нас справи? Доброго ранку.
Доброго ранку.
Дуже схоже на Курта Кобейна. Той гранж 90-х.
Хочете кімнату?
-Що? -Кімнату?
Мені почулося «лизати».
Я подумав: «Боже».
Зараз час…
Хочу вже дізнатися, хто сьогодні на першому місці,
вболіваю за Капалді.
Так, ми теж, ну ж бо!
А це означає, що на верхівці офіційного чарту в нас нове ім'я.
Девід Ґетта і Бібі Рекса проти нового синглу
Льюїса Капалді «Forget Me».
Вітаємо, Льюїсе, ти на першому місці.
Так!
Льюїсе, вітаємо, ти на першому місці
із «Forget Me».
Дякую, брате.
…а ночі довгі Минуло два роки, а ти так і не зникла
Ось так. Вітаю всіх.
-Будьмо! -Будьмо!
Бо я не готовий
Дізнатися, що ти зуміла мене забути
Ми повернулися.
Вітаміни.
Вітамін D-2, 10 000 МО.
Ось.
І B12.
-Так, давай. -Супер.
А B12 сприяє транспортуванню кисню.
Клас.
-Це підніме тобі настрій. -Чудово.
СТАДІОН THE 02 ARENA
ПЕРШИЙ СОЛЬНИЙ КОНЦЕРТ ЛЬЮЇСА ЗА ТРИ РОКИ
Зараз мені дуже важко повернутися до виступів на сцені.
Аж не віриться, що я робив це кожного дня.
Це відчуття… Здається, ніби починаєш заново.
ЛЬЮЇС КАПАЛДІ
Велика зала.
Чи можу я боротися з такими масштабами?
Зараз це стало важливішим
й дещо означає для інших людей.
Багато тиску.
Хвилюйся про третій альбом.
-Я, нахрін, нервуюся. -Якщо другий — лайно…
Він не продасть ще один.
Гаразд. Мені перевдягнутися?
-А ти хочеш? -Так.
Чорт.
Лайно. Тільки не знову.
-Привіт. -Привіт.
-Як ти? -Усе добре?
Я нервуюся.
Ти не нервуєшся.
-Ця документалка про тебе? -Так.
-Коли камери… -Називається «Це я».
Справді? Так.
Це я катаюся на скутерах в О2.
Я співав краще, ніж будь-коли, отримав набагато більше енергії.
Це ніби великий видих полегшення.
Ми робимо все правильно, щоб дійти до точки, де я зможу
з усім упоратися.
БУДЬ ЛАСКА, РОЗПИШИСЯ НА ЦИЦЬКАХ ДЯКУЮ
Гурт на сцену.
Гаразд. Готуйтеся. Три, два, один.
Гарно.
Ми досі бачимо його як Льюїса.
А на сцені стоїть якийсь інший Льюїс
і співає для тисяч людей.
Якщо він може пройти крізь це,
то всі його труднощі
теж зроблять його сильнішим.
Я страшенно ним пишаюся.
Сподіваюся, цього вистачить, щоб підтримати його, поки він
не знайде ту єдину.
Я пишаюся. Я дуже ним пишаюся.
Як мені здається,
його здоров'я важливіше за будь-що інше.
Головне дбати про нього, хоч він цього й не хоче.
Я почав писати музику, лише щоб грати її наживо.
Я б дуже хотів, щоб це стало повноцінною кар'єрою,
якою я міг би займатися, поки, знаєте…
Навряд чи я доживу до віку Міка Джаґґера,
але я лише хочу, щоб люди навколо пишалися мною
і щоб я собою пишався.
Я виходжу на сцену перед 50 000 людей.
Це хороше відчуття.
ЛЬЮЇС КАПАЛДІ: ЯК Я ПОЧУВАЮСЯ ТЕПЕР
ЯКЩО ВИ АБО ВАШІ ЗНАЙОМІ МАЄТЕ ПРОБЛЕМИ З ПСИХІЧНИМ ЗДОРОВ'ЯМ,
ІНФОРМАЦІЯ І РЕСУРСИ ДОСТУПНІ НА WANNATALKABOUTIT.COM
Переклад субтитрів: Яна Філоненко