Downloaded from YTS.MX
Прошу тиші.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Дубль один, починаємо.
Грегу, можеш перевірити початок?
Я ж вчасно, так? Дуже вчасно.
На побаченнях з Кані - ні, але сьогодні вчасно.
Ми з Меттом познайомилися в додатку «Хіндж».
Вона перервала мою серію з 58 відмов.
У неї було фото з серфінгу.
Я хотів знайти когось веселого. Ми шукатимемо пригод.
Це був мій пріоритет.
Я не могла його зрозуміти.
Усі зображення були різними.
У профілі Метта була одна відповідь:
«Я шукаю партнерку, яка б доповнювала мій спосіб життя».
Цей хлопець шукає супутницю життя, точно не для мене.
Я хотіла показати себе, розважитися, нічого серйозного.
Але спробуймо, байдуже.
Зрештою, у нас відбувся збіг.
Тож я мусив щось сказати.
«Привіт, красуне». Смайлик, на тому все.
Я б ніколи не зміг уявити, що нас чекає далі,
але у нас збіг, ми спілкуємося.
Гадаю, ми підемо на побачення.
Можливо.
ПЕРШЕ ПОБАЧЕННЯ РОЗМОВА
Боже, індійська їжа. Це дуже сміливо для першого побачення.
Ми замовили напої.
Він фотографував свою їжу, коктейлі.
Я почала пити: «Ні! Це гарний напій.
Варто його сфотографувати». Тож я кажу: «Добре.
Цей хлопець хоче все задокументувати. Валяй», - знаєте?
Було так легко говорити про подорожі та наші сім'ї,
це було невимушено. Ми порозумілися.
Зрештою, ми пробули там набагато довше, ніж я думала.
Гадаю, ми пішли о першій ночі.
Нам треба йти.
Справді? Лише поцілунок у щоку? Гаразд: «До зустрічі».
Я пішла додому й подумала:
«Це було чудове перше побачення. Знаєте що? Я напишу йому».
Ця дівчина знає, чого хоче.
Це навіть сексуально. Наче: «Поцілуй мене, чорт забирай».
МЕТТ СХОЖЕ, МИ ЙДЕМО НА ДРУГЕ ПОБАЧЕННЯ?
ДРУГЕ ПОБАЧЕННЯ КИДАННЯ СОКИР
Питимемо пиво й кидатимемо сокири. Круто, так.
ТРИМАЙ СОКИРУ МІЦНО
Ми з Меттом були вдвох, а потім приєднався його давній друг Майк.
Я ніколи не почуваюся третім зайвим. Ми тусуємося.
Це було весело. Може, це було частиною його плану.
«Приведи друга азійця, щоб азійці все сподобалося.
Кані, у мене є друзі азійці».
Будьмо!
Після інших заурядних побачень на «Хінжі»
я думала: «Це більше запам'ятовується».
Здається, усе йшло як треба,
здавалося, що перше побачення - не випадковість.
«Ще одне побачення, де він мене не поцілує.
До зустрічі. Іди додому». Думаю: «Гаразд, байдуже». Але...
Метт поцілував мене.
Нарешті, знаєте.
Гарний поцілунок.
МЕТТ ТОЖ... ТРЕТЄ ПОБАЧЕННЯ?
Наше третє побачення дуже швидко набрало обертів.
РЕЙСИ ДЕШЕВІ МОЖНА ВЗЯТИ
КАНІ НАСКІЛЬКИ ДЕШЕВІ?
ДО КОСТА-РИКИ 200 ДОЛАРІВ
НУ, ТОДІ ДОБРЕ!
Дійшло до моменту, коли ми, схоже, не жартували.
МЕТТ - СХОЖЕ, НАМ У КОСТА-РИКУ ЯКІ ТВОЇ ПАСПОРТНІ ДАНІ?
Ти серйозно?
Третє побачення, Коста-Рика?
Гаразд. Просто зробімо це, знаєте?
Я погодилася, відкинувши всяку обачність.
Я хотіла просто пливти за течією і подивитися, що буде.
І тоді я писала своїм друзям.
ТИ В НЕБЕЗПЕЦІ
Ні, він не схожий на вбивцю чи маніяка.
А моя найкраща подруга Ліз зазвичай дає дуже хороші поради.
Питаю: «Ти полетиш?» Каже: «Він купив квитки».
Я кажу: «Це не означає, що ти маєш летіти!»
Я переконалася, що Кані ввімкнула геолокацію.
Сказала не вимикати її.
Її девізом завжди було: «Живи швидко, помри красиво».
Я думала: «Може, ти поживеш трохи довше й помреш нормально?»
Він спитав мене: «Що думаєш? Це божевілля, так?»
Я кажу: «Так».
Це ранні стадії того, що у результаті стало коронавірусом,
і я відкидаю те, що через пандемію справді варто хвилюватися.
Каже: «Живемо лише раз».
Кажу: «І не думай».
«Живемо лише раз. Що найгірше може статися?»
НАЙДОВШЕ ТРЕТЄ ПОБАЧЕННЯ
ВІВТОРОК 27 БЕРЕЗНЯ 2020-ГО
АЕРОПОРТ КЕННЕДІ
Я справді це роблю.
Гаразд, ми приїхали. Аеропорт пустий.
Я, як зазвичай, знімаю влог з подорожі.
Метт - людина, яка постійно знімає влоги. Він не може зупинитися.
Скоро дізнаємося, що на нас чекає.
Я навіть трохи сподівався, що вона не прийде.
Я намагалася не думати про це.
Якщо я надто довго про це думатиму, то, певно, відмовлюся.
Не казала про це на роботі.
Хотіла з'їздити туди й назад, щоб вони не помітили.
Подзвонила мамі. Я їй не говорила аж до самої поїздки,
бо мені здається, що вона мене відмовляла б.
Вона сказала: «Я не здивована. Не можу тебе зупинити.
Чи хвилююся я? Так. Але сподіваюся, що ти розважишся, якщо поїдеш». Знаєте?
«Гаразд. Мама не проти. Моя найкраща подруга не проти».
Однак я не казала татові.
«ДЕЛЬТА» СКАЙ ПРІОРІТІ
Отже, настав момент істини.
МЕТТ - ТИ ТУТ?
Вона туди приїхала. Рано. Перегнала мене. Ми готові летіти.
- Це всі пасажири. - Це всі?
- Це всі пасажири. - Ми всі тут!
Загалом Метт зняв усе, що в нас відбувалося.
Убийте мене!
Тільки погляньте.
- Тобі допомогти? - Ні.
Така рішуча.
Повний салон.
Ми дуже вдячні, що ви летите з нами, сміливці.
Щоб трохи вас заспокоїти,
ніхто з членів екіпажу не хворіє на коронавірус,
тож це гарна новина.
Ще одна гарна новина - у нас на борту є туалетний папір.
Тож вас порадує й ця інформація.
Що скажеш, Кані?
- Уже шкодуєш про своє рішення? - Які ми дурні.
Попри те, що я завжди подорожую й виходжу із зони комфорту,
це вже занадто?
«Ти ведеш дівчину на третє побачення? Чи піде все шкереберть?»
Питаючи себе: «Коли моя удача закінчиться?»
МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ ІМЕНІ ДЖОНА КЕННЕДІ
Ми долетіли.
Ледве. Це частина веселощів.
Нарешті дісталися готелю. Це початок побачення,
але ми втомилися, уже пізно, ми весь день мандруємо.
Лише в той момент до мене дійшло:
«Сьогодні нам доведеться спати в одній кімнаті».
«Сьогодні я маю зробити перший крок?» Це буде вперше.
Настрій був трохи не такий.
У нас було не так багато дотиків і флірту.
«Гаразд, я спатиму тут, на своєму боці.
Ти можеш спати на своєму».
Якщо щось піде не так, я піду. «Бувай, ми більше не говоритимемо.
Я сама з усім розберуся й подбаю про себе».
Сподіваюся, далі все пройде добре.
ДЕНЬ 1-Й ДНІВ ДО ВІДЛЬОТУ: 4
- У тебе є ключ? - Так.
Гаразд. Час досліджувати.
Ти досі слухаєш свій дзвінок?
Так. Одним вухом.
Одним вухом?
Він цікавий?
Ні.
Між нами точно були певні незручні моменти.
- Ось і знову. - Ай, моя...
Не можеш всістися.
У тебе будуть синці.
До речі, я знімаю відео.
- Переглянеш пізніше. - Ось це?
Так, тебе знімають, посміхайся.
Потруси задом.
Постійне знімання не дуже допомагало.
Ти впливовець, Метте?
Ні.
Одного дня.
Ідеально.
Тоді я працювала з впливовцями. Боже, як це дратує!
Якби в мене були тривожні дзвіночки,
я б не хотіла зустрічатися з кимось на кшталт упливовця.
Я не знала цього до Коста-Рики. Він намагається бути блогером.
А я казала йому, як ненавиджу впливовців.
- Що ти робиш? - Поїхали.
Що ти робиш?
Ми туситимемо, але я назнімаю контенту в Коста-Ріці.
Скористаюся цією можливістю,
викладу це на ютуб, знайду підписників.
ВЛОГ No1 - КІНОМЕТТ
Я Метт Робертсон, і мене дістав поточний стан речей.
Це початок мого нового життя, сповненого пригод,
подорожей і нових вражень.
Я робитиму помилки.
Створюватиму спогади.
Я перетворю своє життя на кіно.
Якби я це побачила, то не пішла б на перше побачення.
Чому мене не дивує цей промотрейлер його життя?
Кінометт!
Так, прикольний нік.
«Зробіть з життя фільм». Підписуюся! Він мені подобається.
Будьмо.
Чим більше ми пили, тим комфортніше нам ставало.
Як це називається? «Соціальна змазка»? Можна й так сказати.
Тоді ми точно знову підхопили ту енергію
і почали фліртувати.
Ну ж бо.
Тоді атмосфера почала ставати дуже розслабленою й невимушеною.
Ми починаємо ставати лагіднішими.
Ще один?
Атмосфера була чудовою. Це мене дуже радувало.
Мені не спадало на думку: «Боже, що він про мене думає?»
Я думала, що це просто весела відпустка.
Я дуже хотіла просто почуватися вільною.
Багато стосунків, у яких я була, залишили по собі неприємний слід.
Якщо я заробляла більше грошей, якщо в мене було більше амбіцій,
більше друзів, це викликало у них почуття невпевненості,
через що вони зривалися.
Я завжди мала ховатися, не могла бути собою.
Це мене дуже виснажило,
і я не поспішала повертатися до стосунків.
Я просто хотіла проводити час наодинці
і не перейматися через когось.
Для мене побачення й серйозні стосунки завжди були тим,
що я б хотів мати пізніше.
Я часто розважався, працював зі спиртним у нічних клубах.
Завдяки цьому було зручно
зустрічатися з людьми, з якими я знайомився в барі, клубі, на заходах.
Інста-дівчата.
Розумієте?
Після довгого перебування у поганих стосунках
я хотіла гуляти й розважатися.
Ніхто з нас не хотів змінювати свій спосіб життя.
Це була ідеальна маленька відпустка для початку.
ДЕНЬ 4-Й ДНІВ ДО ВІДЛЬОТУ: ОДИН
Гадаю, саме на четвертий день
ми поглянули реальності в очі.
Доброго ранку.
Сьогодні ми спробуємо ще раз піти на зіплайн,
вчора запізнилися й не потрапили туди.
Трохи проспали.
Дві години різниці в часі, досі не звикли.
І, мабуть, занадто багато розважалися.
Крутецький пучок.
- Привіт, Кані. - Привіт.
Досить туго. Має бути настільки туго? Обережно!
Обережно. Так. Бачите?
- Ні, підтягніть ще. - Ні!
Ти боїшся, Кані?
Ні. А ти? Це ти тут боїшся висоти.
Я не боюся висоти.
Уперше йдемо на зіплайн, погнали.
- Нахилися. - Я вже!
Ще більше.
Схиліть шию на цей бік, так дивитиметеся вперед.
Сюди? Гаразд.
Я на підході!
Кані мене обвіює. Оце сервіс.
- Рейс скасовано. - Ні.
«Термінова інформація про поїздку.
Скасовано».
Це не насправді. Вони його не скасували.
Що вони думають? Нам треба додому.
ДЕНЬ 4-Й ДНІВ ДО ВІДЛЬОТУ: НЕВІДОМО
Усе йде добре, так?
У той момент я не дуже хвилююся через настрій і зв'язок між нами.
Більше часу на випивку й пляж, круто.
Ну, Кані...
Застрягла тут з тобою.
Застрягла зі мною.
- Тобі пощастило. - Справді?
Не знаю.
- Побачимо. - Так.
Час покаже.
Коли я застрягла з Меттом, я подумала: «Він забирає мій час на себе».
Тобто, мій час наодинці.
Мені цілком подобається бути одною.
Надто рано. Мені не потрібен хлопець.
Але тепер у мене немає вибору.
Терміново. Залишайтеся вдома. Чотири можновладці штату повідомляють
через поширення коронавірусу.
Великий карантин 2020-го вже почався.
Ми знаємо, що скоро лікарні наповняться.
Кордони США з Мексикою та Канадою будуть закриті для неважливих подорожей.
Через це рейс скасовано.
Люди не можуть подорожувати.
Ситуація починає набирати обертів.
Попередження на четвертому рівні, польоти заборонені.
Може, пробудемо тут трохи довше, ніж я думав.
Усім доброго ранку.
Я починаю розуміти, що не поїду додому.
Страшно бути в чужій країні, не знаючи, яке божевілля тут відбуватиметься.
Збиралися на пляж. Прийшла клята поліція.
З кожним днем ситуація вдома ставала все більш напруженою.
Люди з найменшим ризиком...
Нью-Йорк зараз - найгірше місце для життя.
Тож я себе втішав: «Ти вчинив правильно. Гарний вибір.
Ви в Коста-Ріці, тут немає коронавірусу».
Чемпіонат світу з плавання.
Сьогоднішнє змагання...
Який там стиль? Батерфляй.
- Я не можу плисти батер... Брасом. - Тобто, бра...
КАНІ ПРИВІТ, МАМО, ЯК ТИ ТАМ?
ТРИМАЄТЕСЯ У КОВІДНОМУ ВІДДІЛЕННІ?
МАМА ПРИВІТ, УСЕ ЧУДОВО... НЕ ХВИЛЮЙСЯ!
Моя мама - медсестра,
і її призначили допомагати з лікуванням пацієнтів з коронавірусом у її лікарні.
Звісно, я хвилювалася.
«Мамо, ти будеш у безпеці? Що робитимеш?»
Ти чуєш історії про медпрацівників первинної ланки,
медсестер і таке інше, про їхнє виснаження.
Бувши так далеко, почувалася безпорадною, бо знала, що не полечу додому за потреби.
Ще я почувалася винною, бо не сказала татові правду,
що я тут з хлопцем.
Вона бреше, щоб захистити себе.
«Їм не потрібно знати».
Зізнаюся, у дитинстві у мене була патологічна схильність до брехні,
бо мені було що приховувати від батьків.
Вони були суворими.
Мама не пустить його в будинок.
Вона не любить собак чи котів у будинку.
У коледжі вона переїхала до мене через те, що тато її вигнав.
Тоді вирішилося, що варто бути обачнішою.
Про деякі речі, пов'язані з татом, краще не казати.
Мама казала: «Скажи йому про Коста-Рику».
КАНІ ТАТУ, ДО РЕЧІ, Я В КОСТА-РИЦІ
ПАДЖ (ТАТО) ЩО? З КИМ?
ДРУЗІ З РОБОТИ
Коли вона сказала про друзів з роботи, я розкусила її брехню.
Шах.
Думала, скаже: «Ти божевільна». Він каже: «Тікай з Нью-Йорка.
Там небезпечно. Це епіцентр усього.
Ти прийняла розумне рішення». Що дуже мене здивувало.
Думаю: «Тато вважає, що я прийняла розумне рішення?»
Деякі речі краще казати йому постфактум.
Майк спитав, чи твої колеги знають, що ти тут?
Майк любить каламбури.
Каже: «Яка канікулярна хитрість».
- Гарний жарт. - Так.
Мене точно виховували не так суворо, як її.
Але в дитинстві мені пощастило мати батьків, що підтримують,
сім'ю, друзів, бабусю й дідуся, родину,
що, озираючись назад, певно, сформувало мою впевненість
і погляди на життя.
- У мене є пляшка рому, яку ти мені дав. - Добре. Можна випити пізніше.
- Я хочу джин-тонік. - Я його не відкривав, тож...
Тоді я намагався не думати про той факт,
що не можу бути з ними.
Ми почувалися дуже далеко від усього.
Приблизно тут, спостерігаючи за цим фільмом лише вдвох.
ДЕНЬ 9-Й ДНІВ ДО ВІДЛЬОТУ: НЕВІДОМО
Як життя? Це ваш хлопець Кінометт.
Щойно отримав тривожну новину, що на коронавірус захворів хтось
у будинку пристарілих з моїм дідусем.
Мабуть, вони у повній ізоляції, і...
Я сподіваюся, усе буде добре і дідусь буде в безпеці.
Слідкуйте та будьте в безпеці.
Я знала, що Метт хвилюється, але він відмахувався:
«Так, знаєш. З ним усе добре».
Він не хотів здатися надто вразливим.
Думаю, ми обоє не хотіли.
Тоді ніхто з нас не хотів розслаблятися.
Я думав: «Коли ми повернемося додому?»
Рейсів досі немає.
Тоді ми зрозуміли, що застрягли тут разом.
Треба з усім розібратися.
Тепер я залишився з дівчиною, яку не дуже добре знаю,
на тривалий час. Я хвилювався через кілька днів.
Тепер ми разом цілий тиждень.
У нас закінчується одяг, нові теми для наших розмов.
Я хотів це змінити, тому довелося змінити підхід.
Метт побачив піратський корабель, що пропливав повз.
Схоже, раніше він був дуже популярним місцем для туристів,
але переживав і кращі часи.
Якщо я домовлюся, ми проведемо побачення на піратському кораблі.
Кажу: «Пляж зачинено. Нам туди не можна».
Він каже: «Завжди є спосіб».
Наближаємося до «Чорної Перлини».
Я знав, що моя доля здійсниться.
Я чекав на цю мить.
Ми... О!
Капітан Джек Горобець бачив і кращі дні.
У мене є риба, зацініть.
- Гей, звідси можна зістрибнути! - Так? Прогуляєшся по дошці?
У всіх моїх попередніх стосунках
зазвичай всякі ідеї вигадувала я,
тож це було щось нове й цікаве.
Це був ідеальний момент. Сонце сідає, тут дуже гарно.
Ми стрибаємо в океан.
Ми зараз зістрибнемо.
Чорна Перлина.
Один, два, три.
Так, я трохи над цим подумав.
Мабуть, це був поворотний момент наших стосунків.
ДЕНЬ 11-Й ДНІВ ДО ВІДЛЬОТУ: 21
Мабуть, ми жили б у готелі, поки могли,
але нам сказали: «Ми зачиняємося, вам треба йти».
Нарешті з'явилися рейси додому.
Але вони не курсували три тижні.
Отже, ми планували засісти в Airbnb.
Я не була у захваті від такого вимушеного життя,
але здавалося, ніби ми маємо бути на одній хвилі, щоб пережити це.
- Ми доїхали. - Доїхали.
«Каса Дівіна».
У Airbnb у Монтесумі,
мила жінка, яка поспівчувала нашій ситуації, дуже нас зачепила.
Ми тут застрягли. Це буде нашим домом.
Що ви там? Сьогодні 11-й день.
ДЕНЬ 11-Й
Ні, це 12-й день.
ДЕНЬ 12-Й
Намагаємося придумати, як вижити тут, у Коста-Риці.
Коли ми приїхали в Монтесуму, там існували правила про дні виходу.
Виходити дозволялося лише до лікарні, аптеки чи продуктового магазину.
Одна річ - пити, їсти й зависати разом,
але зараз ми, по суті, з'їдемося.
Варто дезінфікувати щось з цього?
Не знаю. Думаю, усе буде добре.
ЗНІМАЄ, ЯК МИ РОЗКЛАДАЄМО ПРОДУКТИ
ЛІЗ - СЕРЙОЗНО?
Вона пише: «Не знаю, що й думати.
Він усе записує. Може, там хтось з нас йде в туалет».
«Кухня Кані».
У таких ситуаціях, коли ви разом 24/7,
майже немає приводів намагатися бути кимось, ким ви не є.
Чудово.
Готові пережити апокаліпсис.
Варто було очікувати цього після ніку «Кінометт».
Його життя - це кіно.
Дивися, до нас прийшов наш друг.
Привіт, друже.
Ні, усе гаразд. Дивись.
Їжа.
Ось так.
Спайк був ігуаною, яка жила в Монтесумі.
Бачиш, ми друзі.
Ну ж бо, бро. Я думав, ми порозумілися.
Тобі там безпечніше?
Там він живе. Його дім.
Не вдалося.
Твоя черга.
Навіть не знаю.
Коли ти вперше зустрічаєшся з хлопцем, хочеться вдягати найкращі вбрання.
Я думаю: «Ні. Він бачив, як я пітніла.
Бачив мене без макіяжу».
Немає сенсу в гарному вигляді, бо це не спрацює.
Він отримує те, що бачить. Нам просто весело.
Я думала: «Це досі просто інтрижка.
Це веселий хлопець, незабутній досвід.
Це просто ситуація, у якій ми опинилися,
але сподіваюся, що це не стосунки».
Тим часом...
Займається йогою.
Алло?
Я віддаю перевагу роботі понад усе.
Метт сам складає собі графік. У мене він з 9:00 до 18:00.
Ми маємо працювати весь цей час, а я не можу втратити свою роботу.
Що ти робиш?
Не хочу, щоб я застрягла у цій країні й була залежна від цього хлопця.
Я не думав: «У майбутньому ми могли б зустрічатися».
Скоріше: «Я маю підтримувати цю атмосферу».
Я хотів, але не знав, що буде далі.
Він утомився.
Убий когось.
Перебуваючи на карантині, ми вдвох мали можливість чимось займатися,
тож я намагався наповнювати дні заняттями.
«Учимося показувати фокуси. А тепер учимося танцювати танго».
Багацько мініпобачень протягом дня.
У нас були різні кулінарні вечори.
Кожен вечір - інша кухня.
Кальмари, тунець, яловичина.
Це було можливістю зблизитися з Кані та дізнатися, яка вона дивовижна.
Справжня, турботлива, уважна.
Повний комплект.
Найкрасивіший пляж у нашому розпорядженні.
Пляжний бармен.
Лаймовий чай.
Ми перетворили пляж на нудистський табір.
Уперше трахнувся на рятувальній вежі.
Боже мій!
Я намагалася змовчати й не згадувати цю частину.
Хімія між нами набирала обертів.
Тут присутня пристрасть
і багато чудового сексу.
Між нами точно проскакували іскри. Коли ви застрягаєте разом,
залишається лише пити й трахатися. Тож...
Там поліція.
Привіталися й попрощалися. Кані показала їм груди.
Усе було добре.
Ми працювали. Трохи засмагали.
Але, знаєте, я не очікувала, що ми будемо там так довго,
у мене закінчувалися протизаплідні.
Я знайду аптеку й подивлюся, що вони порекомендують.
Я приношу свій рюкзак. Я кажу: «У вас є щось подібне?»
Вони сказали: «У нас є це. Це майже те саме».
Я погуглю цю марку й подивлюся, що з нею.
Я бачила пресреліз: «Якщо ви використовуєте ці марки, будьте обережні.
Їх продавали на чорному ринку, а деякі пігулки - підробка.
Були повідомлення про вагітність від використання цих протизаплідних».
Я думаю: «Це недобре».
У мене є надія, бо я купувала їх в аптеці, це законно, нічого не станеться.
Чому ти запросила свого друга?
Спайк.
Гаразд, Спайк іде звідси.
- Він не знає, що робити! - Такий дурний!
Спайк. О, Спайк!
Спайк такий тупий. Спайк сліпий.
Він не тупий!
Що може піти не так?
Я дуже хотіла відрізати його пучок, але побоялася.
- Тут щось сталося. - Якщо ти не помічаєш, то нічого.
Це не було схоже
на те, що ти нормально мене підстригла.
Ти сіпнувся, коли я стригла.
Я так не думаю. Але тут є невеличка ділянка.
Гей!
Я намагаюся захистити ліжко!
У Монтесумі з'явилося багато комах.
Дуже багато комах, жуків, усяких істот.
Дивися, що тут відбувається.
Звідки вони взялися?
Не знаю, але їх багато.
Поглянь на розмір цього павука.
- Ось так. - Боже мій! Він живий! Ні, чорт забирай!
Що це, в біса, таке?
Мертвий! Падло.
- Кані, як ти? - Паршиво.
- Почувається вошиво. - Паршиво!
А, почувається паршиво.
Справа не лише в самому видовищі чи страху.
Усе моє тіло було вкрите укусами жуків.
- Це нові? - Так.
Поглянь на себе. Яка бідоська.
Моя шкіра набрякає, аж свербить.
Їй було справді дуже боляче. Фізично.
Щодня я думаю: «Що мене чекає тепер?»
Або: «Що мені зробити, щоб це пережити?»
ДЕНЬ 20 ДНІВ ДО ВІДЛЬОТУ: 12
Суботній ранок. Я ніколи не готував млинців.
Але я майже не готую, не прибираю, не займаюся всіма цими речами в будинку.
Тож я почну вихідні з приготування млинців.
Гаразд. Треба додати трохи цього, але не знаю, скільки.
Додай мені шоколадну крихту.
Не вказуй мені, що робити.
Я прошу. Я не така вимоглива, як ти.
Сьогодні в нас буде кілька різних видів млинців.
Ой. Здається, трохи...
Ти налив олію?
Ні, ти не сказала.
Це ж антипригарна пательня.
Живучи разом із хлопцем, що я вже колись робила,
мені здавалося, що я стаю на ті самі граблі,
тому я була трохи...
Просто не хочу повертатися до звички,
коли я завжди ставлю чоловіка вище себе.
Тоді я втрачаю себе як особистість.
Я байдужа до себе,
тому дозволяю їм топтати кожну частинку своєї особистості.
Я взагалі цього не хотіла.
Знаєте, коли ти три тижні знаходишся з однією людиною,
ви проводите разом купу часу.
І якщо це хтось, кого ти не дуже добре знаєш,
то, ну,
це може бути трохи обтяжливо. Можна втомитися.
Я не готовий до...
Одруження, це точно.
Це навіть не нормальні стосунки.
Бо в нормальних стосунках можна піти й позайматися своїми справами.
А тут ми сидимо на карантині й за кордоном,
проводимо разом 24 години на добу.
Мої батьки втікали з В'єтнаму не для того, щоб я так жила!
Як справи з відключеннями?
Не дуже добре, я якраз зганяла таргана з ліжка.
Є моменти, сповнені тиску й таке інше,
коли хтось із нас може почуватися не дуже добре, пригнічено,
але ти не зустрічаєшся з цією людиною, чи можна їй довіритися?
Це було дивно.
Друзі, чудова новина. Ми йдемо з дому! Час досліджувати.
Нарешті!
Нарешті Кані готова.
Нареш... Гей!
Ти збиралася всього-на-всього день.
- Я викину твою маленьку штучку з вікна. - Не кидай ту штучку.
Гаразд, ми їдемо на острів Кабуя.
Він відомий,
бо це острів з привидами в Коста-Риці.
- Довго туди їхати? - Сорок хвилин.
Сорок хвилин? Ми порушимо комендантську годину.
Гарне місце, щоб скупатися.
Боже мій!
Якого біса?
Це погано.
Якого біса?
Я не можу.
Я не можу відчинити двері.
Усе гаразд, треба лише трохи підштовхнути.
- Чому вони не відчиняються? - Мені вилізти у вікно?
Не знаю.
Метте! Боже мій.
Ми можемо опинитися під водою за кілька секунд,
вода затопить салон або ми перевернемося.
Ще я хвилююся, що її вихід з машини
може змістити вагу, і я впаду у воду.
- Чорт. - Наскільки все погано?
Колесо навіть не торкається... Так.
Дуже погано.
Овва!
Тепер, коли ми в безпеці, наступна думка: «Це дорого обійдеться».
Гаразд, тож...
Я недостатньо сильна для цього.
Як нам звідси вибратися? Уже темніє.
Треба спробувати витягти її з лагуни.
Ми бачимо машину, що проїжджає повз.
Ми зупиняємо її.
Ми не встигли озирнутися, як вийшло все село. Десятки людей.
Таке й вигадати важко.
У нас є мотузка.
У когось була вантажівка, і вони її підчепили.
Витягували машину командою.
Це просто дух костариканців.
Завжди готові допомогти й утрутитися.
Гарні часи. Гарні.
Чудовий день, щоб позасмагати
на місцевій станції техобслуговування в Кобано.
Азійські водії не погані, а він - так.
ВІВТОРОК, 14 КВІТНЯ - ДЕНЬ 29-Й ДНІВ ДО ВІДЛЬОТУ: 3
Дякую, що зателефонували на елітну лінію.
Пане, чим можу вам допомогти?
Мого рейсу більше не видно в моїх подорожах.
З того, що я бачу, схоже, що всі маршрути доступні не раніше другого червня.
Тоді ми знову відкриємо цей маршрут.
Добре.
Отже, вівторок, друге червня.
Листи з оновленим маршрутом
уже висилають, тож незабаром ви маєте їх отримати.
Гаразд. Дуже дякую.
- Помоліться за нас. - Так.
- Так, дякую. - Дякую.
- Гарного дня. - Бувайте.
Не зрозуміла мого жарту.
ДЕНЬ 29-Й
Найдовше третє побачення в історії...
ДНІВ ДО ВІДЛЬОТУ: 48
...щойно стало набагато довшим.
Я думала: «Досить було. Я просто хочу додому».
Але світ на карантині, тому це взагалі не варіант.
Не знаю, коли ми виберемося звідси, якщо виберемося взагалі,
як усе зміниться.
Це було трохи нестерпно, тож...
ДЕНЬ 30 ДНІВ ДО ВІДЛЬОТУ: 47
Кані сьогодні жорстко розмовляє.
Ми святкуємо 30-й день і п'ємо 30 шотів.
Тридцять за тридцять.
Тридцять днів за кордоном, 30 шотів. Ось що відбувається.
Ще двадцять вісім.
Я зрозумів, що тепер це не просто мій влог,
і це, мабуть, було видно на записі,
де я не вже не граю.
Я не кажу: «Вирушаймо в пригоду».
Ми досі стирчимо тут і знову п'ємо. Тепер 11:00.
Скільки ще це триватиме?
Ти починаєш дивитися всередину себе й ставити питання:
«Чого ти хочеш? Що буде далі?»
І між нами почали зникати деякі бар'єри.
Привіт.
Це репортаж Кані з Коста-Рики.
Не знаю, чи я це переживу.
Але ми дізнаємося.
Отже, ми можемо піти сюди,
сюди, а потім ось сюди.
Коли я жила з Меттом, йому подобалося дбати про купу всяких речей.
Він завжди перший брався за плани,
якщо нам треба було щось полагодити чи кудись поїхати.
Я почала помічати в ньому цю якість і цінувати її.
Коли я почув про її минулі, не дуже хороші стосунки,
я не міг повірити, що хтось міг так до неї ставитися.
Тому я думав: «Не облажайся, друже.
Краще загладь провину за тих придурків, які її проґавили».
Гаразд, це кінець перебування в «Каса Дівіна».
Ми чудово провели тут час.
Якщо все так йтиме й далі,
чому б нам не спробувати пошукати інші місця?
Це стало схемою, де я копіював і вставляв повідомлення,
які розсилав усім Airbnb, змінював кількість днів, які ми тут провели,
сподіваючися, що вони поспівчувають і поставлять гарну ціну.
Пам'ятаю, ти розповідала про інші чудові побачення.
- З тобою було вперше! - Так, так. Не поцілував тебе.
Тобі не сподобалося.
Мені здавалося, що варто зробити, щоб ти подумала: «Ага.
Що я зробила не так?»
Я все зробила добре, а ти - ні!
Гарні новини, ми нарешті доїхали. Це цікаво.
Маленький цвинтар домашніх тварин при вході.
Какао та Ацерола, спочивайте з миром.
Є ще одна. «Папая». Ні!
Це рослини, назви рослин.
- Ось туалет. - Гаразд.
Ти просто дивитимешся, як я какаю й пісяю чи що?
Прямуємо в джунглі.
Джунглі? Ми їдемо в похід.
ПІВОСТРІВ ОСА
Метт хоче розпалити вогонь і готувати у темряві джунглів.
- Не думаю, що Кані була в захваті. - Це було...
Так.
Погляньте на цей азійський присід.
Мені здавалося, що між нами природно виникла довіра,
бо ми просто намагалися вижити разом.
Через те, що ми обоє пливемо за течією, спокійні,
любимо пригоди, у нас усе вийшло.
Ми діяли інстинктивно.
Ми не знали, що робимо, але адаптувалися.
За ці кілька тижнів я перейшов від: «Це просто відпустка», -
до: «Починаю закохуватися в цю дівчину».
І, мабуть, намагаюся боротися з цим почуттям.
Моє старе «я» ніби казало: «Ні.
Ти маєш залишитися холостяком. Не роби цього».
Твоя черга, друже.
Ти залишишся сам чи пограєшся з друзями?
Ніби на моїх плечах були янгол і диявол.
Це пара і це пара.
Овва.
ПІВОСТРІВ ОСА
ЛА ФОРТУНА
ПАДЖ (ТАТО) ЯК ВИ ТАМ?
КАНІ - ДОБРЕ! МИ БЛИЗЬКО ДО ВУЛКАНА
СПОДІВАЮСЯ, ВИ ОБЕРЕЖНІ!
МИ ОБЕРЕЖНІ!
Мої батьки нас перевіряли:
«Ходіть усюди разом, тримайтеся однієї групи». Знаєте?
Але так, він нічого не підозрював.
КАНІ ЯК СПРАВИ В ЛІКАРНІ?
ТОБІ СТРАШНО ЧИ НІ?
Мама не хотіла, щоб ми хвилювалися.
Вона писала: «Усе добре. Я рада допомогти».
Її позитивний і оптимістичний погляд трохи заспокоїв мої побоювання.
Ми дісталися нового дому.
З собачкою!
Кані вже знайшла нового собаку.
ДЕНЬ 45-Й ДНІВ ДО ВІДЛЬОТУ: 26
Щойно прокинувся. Нарешті я добре виспався.
Відкрив завісу, очікуючи побачити дивовижний вулкан.
Але ні, лише хмари. Усе ними вкрито, вулкана не видно.
Розчарований. Сподіваюся, розвидніється.
Але там є коні.
Цього тижня у Ла Фортуні у мене мала початися менструація через протизаплідні.
Вона не починалася, хоча в минулому була доволі регулярною.
Десь протягом 14-15 років?
Я думаю: «Вона починається вівторками». А тут вівторок, нічого немає.
Минуло кілька днів, і...
Я сподівалася, що мені не підсунули браковані протизаплідні.
Я думала: «Гаразд, це лише кілька днів, почекаю ще».
Чекай, покажи.
Це була дуже стресова ситуація.
Я просто намагалася виправдати, чому вона не почалася, як зазвичай.
Я не хотіла перейматися, поки не була впевнена в цьому,
але ми обоє не хотіли дітей.
Метт завжди з усіх сил намагався робити так, щоб мені було комфортно.
Він завжди приносив мені щось випити.
Я і не думала, що він робитиме такі речі.
Він намагався підтримати мене й передбачити мої потреби,
і це був новий досвід для мене.
Вона мене дуже підтримувала й намагалася робити те саме для мене.
Не так погано.
Загалом.
Піду поїм пасту.
Я намагалася не зациклюватися,
але думала: «Ми маємо повернутися додому.
Не можна завести дитину в іншій країні».
Далі буде, народ.
- Ти вже закохався в мене? - Я тільки збирався сказати те саме.
Я більше не закохуюся.
Жодних почуттів до когось. У мене їх немає.
Ти бездушний робот.
Саме так.
Це в минулому.
ТЕЛЕФОНУЄМО МАЙКУ...
Майкле?
Як справи, Матео?
- Привіт, Келлі. - Привіт, дядьку Метте.
Як справи?
Добре, я заздрю, що ти застряг у Коста-Риці.
Так, знаю, я застряг тут.
Вони почали дзвонити мені й робити маргарити.
І мені було приємно переживати ці маленькі моменти дорослих веселощів.
Бо тоді я був у процесі розлучення.
Він і сам переживав купу всього.
Якщо ти дійсно близький з людьми, і вони щось переживають,
вони постійно телефонуватимуть, і я часто міг говорити.
У цей момент Метт хоче поговорити з Ліз: «Хочу познайомитися з твоєю подругою».
Він хоче познайомитися. Це Елізабет.
- Привіт, Елізабет. - Подруга.
- Привіт! - Як справи?
Добре, а твої?
Коли почула, що він хоче поговорити, подумала:
«Ти будеш банальним і скажеш усе те, що я хочу почути?»
Я був трохи здивований.
Думав: «Може, вона така ж божевільна, як і я».
Вона така і є. Здається, ти зустрів свою долю.
Здавалося, він хотів краще дізнатися її особистість.
І йому подобалися її погані риси характеру.
Думаю, саме з цього зрозуміло, що про твою подругу справді піклуються.
Я не знаю деталей щодо нашого повернення до Нью-Йорка.
Як це відбудеться чи щось таке.
Ой! Гадаю, ти... Стоп.
Ой! Вона подумає, що я кинув слухавку. Передзвони їй.
Що нам робити?
МЕТТ ЯК ТАМ ДІДУСЬ?
МАМА - ТРИМАЄТЬСЯ, ЗЛИТЬСЯ ЧЕРЕЗ КАРАНТИН
Я ЙОГО РОЗУМІЮ!
ТИ ПРИЇДЕШ ДОДОМУ?
ДРУГОГО ЧЕРВНЯ, АЛЕ НАМАГАЮСЯ ШВИДШЕ
СКОРО ВІДКРИЄТЬСЯ, НЕ ЗДАВАЙСЯ!
Я завжди був близький з дідусем.
Важко було думати, що він проходить через це сам.
Ти відчуваєш себе безпорадним, коли нічого не можеш вдіяти.
Усе, що ти можеш зробити, - подзвонити по «Фейстайму».
І, знаєте, що казати?
Це не те саме, що бути там.
Було б добре повернутися додому.
Гаразд, карантин ще не закінчився.
Але можна отримати цілодобовий пропуск у місце, де все залишилося в нормі.
Що ти робиш за 24 години?
Іду в бар,
роблю нігті.
Коли я познайомилася з Меттом, подумала: «Я не проти бути з ним у стосунках».
Але частково це була внутрішня боротьба,
де я відчувала, ніби зраджую собі.
У Метта не було тривожних дзвіночків, як у моїх останніх стосунках.
Він змусив мене почуватися комфортно.
Прийняв мене такою, якою я була,
не змушував почуватися якось неправильно.
Тому я відчуваю, що це дозволило мені бути собою
і я не хочу приховувати щось.
Як на мене,
припускаючи, що я не мав би неймовірної стрижки з «Салону Кані»,
тоді я б постригся.
Я зрозуміла, що стосунки
не мають бути всім поганим, що я пережила в минулому.
- Масаж. - Так, я теж хочу масаж.
Може бути ось так.
- Що ти робиш? - Час пригод!
До вулкана-джерела-водоспаду-озера.
Гаразд.
«Узимку уникайте бла-бла-бла, непередбачуваного чогось там». Зараз літо.
«Диких тварин». Так, їх тут багато.
- Хочеш у туалет? - Чорт, ні.
Хочеш зупинитися біля бару?
Тут уже чутно річку.
Тут песик.
Знайшли собі екскурсовода.
І трьох песиків.
Більшість часу, навіть, якщо вона щось відчувала,
вона намагалася сховати це за кам'яним обличчям.
«Байдуже». Я думав: «Та не може бути.
Я відчуваю. Вона теж має щось відчувати».
Ми впоралися.
Привіт, друже.
Ми ніколи не говоримо про те, що буде потім.
Я собі думаю: «Добре. Він не говорить про це, може, наші шляхи розійдуться».
Так, я не хотіла розслаблятися.
Я не підіймуся з тобою на цю гору лише для того, щоб скотитися з неї.
Хороше життя.
Мабуть, ми обоє про це думали, але ніхто не озвучував,
тож ми не обговорюватимемо це, поки не доведеться.
Який краєвид.
Гей!
Це тривало деякий час.
Час і все те, що сталося, здається, знищило ці стіни між нами
і мою здатність боротися з ними.
Тоді я подумав: «Добре». З'явилися «ми», а не лише «я».
Ми вижили.
Дванадцятиметровий водоспад. Епічний стрибок.
Ти забрав GoPro, так?
Бляха!
Чорт! Хвилинку, я забув кляту GoPro.
ДЕНЬ 52-Й ДНІВ ДО ВІДЛЬОТУ: 17
Доброго ранку, пані та панове. У Кані є кокос.
Ми в режимі повного приводу.
У нас дві години, щоб дістатися цивілізації.
Це буде вибоїста поїздка.
Це буде вибоїста поїздка, як і до того.
Коли ми приїхали в Сан-Хосе, у мене почалися місячні.
Я думаю: «Ми уникнули кризи».
Можемо повернутися до нашого звичайного розкладу.
Ті протизаплідні спрацювали в останню мить.
Після всього, що з нами сталося, нарешті якісь хороші новини.
Це було велике полегшення.
Що там відбувається?
Як справи? Мене звати Метт.
Я вже шість тижнів на карантині в Коста-Риці.
Зачекай.
Як справи, народ?
Як справи? Мене звати Метт.
Я вже шість тижнів на карантині в Коста-Риці.
Але зачекайте, це не найбожевільніша частина.
Знайомтеся, це Кані.
Найгарніша дівчина у всій Коста-Риці.
- Який підлабузник. - Погляньте на неї. Куди це ти?
Не знаю, що він вам сказав, але він тримає мене тут.
Змушує мене тренуватися, готувати.
Допоможіть! Допоможіть, перш ніж він закохається.
Гей!
По-перше, гадаю, ти дещо переплутала.
Це я не закохаюся в тебе. Може, навпаки.
- Я нічого не відчуваю. - Так, точно!
Гадаю, нам обом тут було добре.
Суперечливо.
Коли я вперше опублікував влог з Кані,
таким чином я подумав:
«Так ми зробимо наступний крок. Я просто це викладу».
ЗАВАНТАЖЕННЯ ВІДЕО
Сьогодні дівочий день, і оскільки в Кані тут немає подруг,
я їх заміняю.
Я знову жінка, маю гарні й класні вії.
Я втратив бороду.
- Він знову схожий на дитину. - Красунчик.
Відчувалося, наче ми одне ціле й пара, хоча ми про це не заявляли.
Який ти хочеш колір? Мені сподобаються всі.
- Кані зла, бо голодна. - Ні, це не так!
Це надзвичайна ситуація.
- Що ми сьогодні робитимемо, Кані? - Ми наб'ємо тату.
Кані наб'є собі на ребрах «хороше життя», але сьогодні вона забула про дезодорант.
Я ж не набила його ім'я.
Це було на згадку про час, який ми тут провели разом.
Означає «хороше життя». Коли ти насолоджуєшся,
живеш на повну, як ми робили в Коста-Риці.
Зрештою, я вирішив додати ігуану.
Спайк піде сюди.
Тепер він досі тут, вічно з мене глузуватиме.
Хороше життя.
ХОРОШЕ ЖИТТЯ
- Ти мене засліплюєш! - Ти вже злишся?
Ні. Хіба я можу злитися на твоє гарненьке личко?
Ходімо їсти.
Насильство - не вихід.
Ти боягуз!
ДЕНЬ 58-Й ДНІВ ДО ВІДЛЬОТУ: 11
Коли я опублікував влог про Кані, я гадки не мав, скільки людей це побачать.
Одна моя підписниця побачила його й спитала: «Можна поділитися?»
ПОДІЛИТИСЯ
Одне з перших інтерв'ю було для журналу «Піпл».
Тоді всі почали дізнаватися про це одне за одним.
ПАРА ПОЛЕТІЛА НА ПОБАЧЕННЯ ДО КОСТА-РИКИ, АЛЕ ЗАСТРЯГЛА ЧЕРЕЗ КОВІД
З того моменту ми регулярно почали давати інтерв'ю.
Метт Робертсон і Кані Ле застрягли в Коста-Риці.
Раніше я не розповідав навіть про звичайні стосунки,
а тепер увесь світ дізнається, що в мене є самопроголошена дівчина.
В одному з наших попередніх інтерв'ю
інтерв'юер нас запитав: «Ви зустрічаєтеся?»
І Метт сказав: «Так, зустрічаємося».
І я собі подумала: «О, справді?»
Метт ходить так, наче він цього й не казав.
Ти мені набрид!
Чому?
Чесно, мені не подобалося, що моє особисте життя
може бачити весь світ.
Мої кузени це побачили, тітки почали писати мамі.
Брехня Кані її наздоганяла, так.
І я знала, що про це дізнаються на роботі, зателефонувала шефу.
«Щоб ви знали, дещо могло з'ясуватися про те, де я була останні кілька місяців.
Я була у Коста-Риці з хлопцем».
Вони подумали, що це смішно. «Дякувати Богу».
У якийсь момент я почала хвилюватися,
що мій тато вже міг це побачити.
Але я так і не змогла йому сказати.
Я напружена!
- Чому? Ми щойно це робили. - О, песик.
- Гаразд. Джеремі нас запитав... - Що?
Ти мало говориш.
Заново!
Я ненавиділа інтерв'ю. Не любила цю сторону Метта.
Мені стало цікаво, які в нього мотиви.
Я почала думати: «А якщо ми повернемося,
наші шляхи розійдуться, і все скінчиться?»
Можливо, вони були трохи змушені залишитися разом.
Люди вболівали за них і хотіли, щоб це була романтична історія кохання.
Кані іноді казала: «А якщо все не так?
Я не хочу нікого розчаровувати».
Кажу: «Не можна так думати. Роби це для себе».
Якщо хочеш бути з кимось, то роби це, бо хочеш бути разом з ним.
- Кані ховається від преси... - Гей!
...за допомогою маскування.
На ній бейсболка, яку я їй купив.
Ніхто не побачить справжню мене.
Без автографів та фото, будь ласка.
Метт казав: «Усе це відбувається. Упораюся, я просто створений для цього».
Але я не думаю, що тоді Кані була до цього готова.
- Буквально все для Кані. - Не все.
Я замовив ось цю тарілочку й половину сендвіча, а вона - усе це.
Гей, це ще не все.
Вона звір.
Усі пишуть мені про історію.
Моя сестра пише у нашому груповому чаті...
ЧІВЗ ПРОЧИТАЛА ТВОЮ ІСТОРІЮ В «ПІПЛ»
КІМПЛ (СЕСТРА) ЛОЛ
ЧІВЗ (СЕСТРА) ЙОЙ, НЕ ТОЙ ЧАТ
МАДЖ (МАМА)
Тепер моя мама кидає смайлик! Що відбувається з моєю родиною?
- Покажи. - Вони не покращують ситуацію.
І проблема в тому, що один з тих п'яти людей - її батько,
який не знає, що я тут.
Тату Кані, я хочу, щоб ви знали: я хороший хлопець.
Я добре захищаю Кані від павуків,
а від жуків не дуже.
У неї багато укусів. Але я стараюся.
- І... - Він хороший хлопець, тату.
...не сильно сердьтеся на Кані.
- Вона вас захищала... - Мама ненавидить бороди.
- ...від правди. Ненавидить? - Так.
Чорт, тепер я маю...
Вітаю, мамо Кані.
Я гарний хлопець.
Моя борода набагато краща, ніж колись, тож...
Погляньте на моє тату, це Спайк.
- Вони ненавидять татуювання. - Тоді не дивіться.
Усе стає ще гірше.
ДЕНЬ 69-Й ДНІВ ДО ВІДЛЬОТУ: ДЕВ'ЯТЬ
Добрий ранок!
Навіщо це?
Наш рейс скасовано.
Я бачила.
Ти вже знала? Зрозуміло.
Ми були дуже близькі до того, щоб поїхати додому, а тепер залишаємося тут.
Що нам робити?
Це вже не весело. Просто летімо додому.
Ти це спланувала.
Ні, єдиний...
Ти подзвонила їм і попросила скасувати рейс, так?
Надто весело.
Єдиний рейс посольства вилітає завтра.
Залишилося три місця.
У цей момент вони заявили через посольство,
що у них будуть рейси, фінансовані урядом.
Ми мали полетіти. Узяли волю в кулак, витратили тисячі доларів, щоб бути вдома.
Це здавалося реальним.
Рейс підтверджено. Він досі на моєму телефоні.
Повернімося до Штатів.
САН-ХОСЕ
Сподіваюся, це наше останнє житло.
Побажайте удачі.
МАМА - ТИ МАЄШ СКАЗАТИ ТАТОВІ, З КИМ ТИ
КАНІ ДОБРЕ
Мама казала: «Він дізнається. Краще буде, якщо йому скажеш ти,
ніж якщо він дізнається сам».
«Скажи, що ти з ним давно зустрічаєшся. Не кажи йому, що ви познайомилися...»
Ти знову йому збрешеш?
Ти знову йому збрешеш.
Так, але це менша брехня,
щоб він трохи прийшов до тями.
Він прочитає всі бісові статті. Скажеш, що всі вони брешуть?
Так.
Ти ніколи не брехав батькам?
Брехав, але не про все.
Схоже, ти брешеш їм про все своє життя.
Загалом, так.
- Ти брехатимеш мені? - Я тобі казала.
- Що? - Я б ніколи тобі не збрехала.
Чому ти смієшся, коли це кажеш?
Не знаю.
Тато мене обмежує, тому я брешу, щоб жити вільно.
- Якщо не обмежуватиму... - Так.
Якщо ти заважаєш мені робити те, що я хочу, тоді я починаю тобі брехати.
Гаразд.
Тебе знудить? Чому?
Ненавиджу говорити з татом.
Я знаю, що вона хвилювалася, коли почала телефонувати,
і це було те, що вона вже довго відкладала на потім.
Поглянь, яка ти гарна.
Якби я була такою ж гарною на «Базз-Фіді».
Фу.
Геть звідси!
Привіт.
Привіт, тату.
Гей! Як справи?
У тебе там є щось нове?
Не дуже.
Тільки не кажи, що твій рейс скасовано.
Не зовсім, але...
Ой. То що відбувається?
Ти ж знаєш, що я тут з компанією друзів?
Ага.
Отже, я начебто зустрічаюся з одним з цих друзів.
Чекай. З хлопцем?
Так.
Я думав, ти казала, що там лише дівчата.
Ні, я казала, що я з друзями.
Гаразд, це не круто.
Хтось дізнався про нашу історію, яка йому дуже сподобалася,
і тепер вона часто з'являється в новинах.
І через неї ми привернули до себе дуже багато уваги.
Будь дуже обережна у своїх словах.
Він перейшов у режим батька і читав мені лекції.
«Те, що ти скажеш, назавжди залишиться в Інтернеті.
Будь обережною».
Тож я подумала: «Гаразд, закінчуймо цю лекцію,
забудьмо про хлопця, може, він про це й не згадає».
Ще одне: ти нам не казала, що полетіла з хлопцем.
Ти з хлопцем уже два місяці.
- Це не... - Так.
Так, це не круто, Кані.
Ми навіть не знаємо, хто він і що він за людина.
Я впевнений, що ти й сама можеш усе оцінити,
але, знаєш...
Це дуже довго, ти розумієш.
Що ж, ми не очікували, що це буде так довго.
І я не з ним наодинці.
- Добре? - Добре.
Ти вже сказала мамі?
Я подзвоню їй після цього.
Я впевнений, що мама захоче побачити його фото.
- Так, напишу їй повідомлення. - Гаразд.
Добре.
Гаразд, люблю тебе.
Добре, я теж тебе люблю.
Бувай.
Гаразд, бувай.
Я думала, що мій тато відреагує більш...
Можливо, жорстко, критикуючи мої рішення.
А він поставився до мене, як до дорослої, і я задумалася, чому брехала йому.
Відкриватися перед татом для мене було в новинку.
Гаразд.
Розкажи, що сталося.
- Як пройшло? - Мені прочитали лекцію.
Так. Про що?
Про: «Будь обережною з тим, що говориш ЗМІ.
Ніколи не знаєш, чим воно тобі обернеться».
Що він сказав про мене?
Він сказав: «Ти там з хлопцем? Це некруто».
Я не відчувала полегшення,
бо знала, що він зараз про це думає.
А якщо він перевірить? І...
Так, це вибило мене з колії ще більше.
ДЕНЬ 78-Й ДНІВ ДО ВІДЛЬОТУ: 1
Це наш останній день.
Так, останній день у Коста-Риці.
Як почуваєшся?
Готова летіти додому.
Так?
Тобто, готова летіти до Техасу!
Останні кілька днів Кані була відчуженою.
Це було дивно. Це тому, що ми летимо геть?
Чи я щось зробив? Я не знав, що з цим робити.
- Що ти робитимеш, Кані Карнітас? - Підтверджу!
- Що? - Наш рейс додому.
День 78-й, ми підтверджуємо політ. Зазвичай ми до цього не доходимо.
Мій тато надіслав мені статтю «Інтернет ніколи не забуває».
Ти теж не забувай.
Я б ніколи тебе не забув.
Отже, питання в тому...
Мені цікаво...
Як це нормально сформулювати?
Що тобі цікаво?
Не знаю. Відчуваєш, що під час цієї подорожі ти якось змінилася?
Чи ти така сама?
Гадаю, я така сама.
- Ні, але... - Я особисто?
- Так. - Як людина?
Ти взагалі не змінилася за цю подорож? Не зробила нічого нового?
Я ж казала, що не люблю бути вразливою.
Отже, це одне.
Здається, ти дозволила собі бути вразливішою у цій поїздці.
- Ти мене змусив... - Ні.
- Поставив у незручне становище. - Ти вирішила бути вразливою.
Здається, на початку, ми обоє боялися відкритися...
Дуже сильно.
Я пітнію.
Коли ти відчула, що почала трохи розслаблятися?
Побачила, хто ти насправді.
Ти досі не розслабився?
Я поставив запитання.
Коли ти почала розслаблятися?
Схоже, нещодавно я знову закрилася.
Що ти маєш на увазі? Коли ти встигла закритися?
Я хочу бути обережною.
Ти така негативна.
- Насолоджуйся моментом. - Ні на що не сподіватимуся.
Не сподівайся, просто насолоджуйся моментом.
Я намагаюся.
Ти казала, що не думаєш про майбутнє.
Ні! Але всі нас питають:
«Що буде далі? Що ви тепер робитимете?
Що буде, коли ви повернетеся?» Не знаю!
Ніхто не знає.
Після того, як я сам заявив, що ми зустрічаємося,
я зрозумів, що через мене вона багато про що думає.
Це було наче перезавантаження: «Я знову закрилася», -
бо я зробив дурницю.
Коли ми нарешті змогли полетіти звідти, це було сумно й радісно.
Це була не просто відпустка, це те, що я ніколи не забуду.
Я не була готова полетіти додому й удати, що цього не траплялося.
Бувай, Коста-Рика.
Я сумуватиму за цим краєвидом. Народ, ми їдемо. Не віриться.
Не віриться, що я майже вчасно.
Якщо рейс полетить, ми повернемося після трьох місяців відсутності.
Він полетить, гаразд?
Я думала: «Ми занадто глибоко занурилися в інтерв'ю?
Я застрягла з цим хлопцем? Що ми робитимемо, коли повернемося?»
Ми не говорили про те, що буде далі.
А якщо наші шляхи розійдуться?
Кані засмучена через мене,
бо нас упізнають люди в аеропорту.
- Я не хочу, щоб мене впізнавали. - Підходять до нас, бажають добра.
Ти маленька костариканська знаменитість.
- Можна твій автограф, будь ласка? - Замовкни.
- Допомогти? - Ні!
Ти мені не потрібен!
Ти просто хочеш мене.
На борту.
Радий, що ви з нами.
Прямий рейс до Г'юстона, три години й 27 хвилин у дорозі.
Вітаю на борту.
САН-ХОСЕ
Г'ЮСТОН, ТЕХАС
Ми долетіли!
Якщо ми пройдемо перевірку, не знаю щодо тебе.
- Гей! - Ти - халепа.
Сам такий.
МІЖНАРОДНІ РЕЙСИ
КОПТИЛЬНЯ
У ЗАКЛАДІ - З СОБОЮ
У них є картопляний салат!
- Тут так добре пахне. - Так.
Поклади це.
Що ти мене запитала?
Я сказала: «Коли в нас річниця?»
Першого побачення чи стосунків?
Стосунків.
- Я... - Дай-но.
Коли в нас річниця?
Ти навіть не питав мене.
Що?
- Чи ти будеш моєю дівчиною? - Так.
Добре. Ти будеш моєю дівчиною?
Ні!
Ти зробила це навмисно.
- Будеш моєю дівчиною? - Годі!
Будеш моєю дівчиною?
Гаразд!
Це неприйнятна відповідь.
Так.
Меттью Томас Робертсон.
Ти мій хлопець.
Вона погодилася. Отже, тепер ми пара.
Не було моменту, коли я подумала: «Люблю його».
Це була кульмінація всього, що ми пережили,
усього, що він зробив і як він змушує мене почуватися загалом.
Прийшло усвідомлення, що це весь час було в повітрі.
День переїзду. Перші спільні коробки.
Гадаю, те, що колись було для мене найважливішим, а саме:
постити щось й отримувати дофаміновий заряд від лайків,
тепер мені здається, що наш з Кані зв'язок це витіснив.
Мені не треба спілкуватися з усіма в Інтернеті,
бо наш зв'язок тепер - єдине, що має значення.
Ось міст. Через нього ми потрапимо в Мен.
Вечеря з омаром у Мені.
Кані познайомилася із сім'єю.
І в неї новий хлопець. Гейбе, привітайся!
Привіт!
Привіт, Бобе.
- Привіт, Бобе. - Як справи?
- Радий бачити. - Радий бачити.
ШОСЕ 90 - ЗАХІД СІЕТЛ
Скажіть ще раз, що це?
По суті, качине яйце.
Гаразд. Тепер почисть його.
І тоді треба...
- Який у нього смак? - Кращий, ніж вигляд.
Не знаю.
Гаразд, підіймаймося нагору, пане Ле.
Він змушує мене почуватися дуже комфортно поруч з ним.
Він нічого не контролює і дозволяє мені бути собою.
Я ніколи не відчуваю, що мушу брехати йому.
Особливо як на того, хто відмовився від кохання
і не хотів мати з ним нічого спільного,
мати змогу відчувати, що: «О! Усе-таки є хороші люди».
У них є собака, на ім'я Бенкс.
Ось наше янголятко Бенкс.
Улюблениця Кані.
Раніше я був вище, а потім з'явилася Бенкс.
Вона найкраща. Наступне наше тату - Бенкс.
Вона чекала на цей день. Йой, починаємо.
Його немає!
Бувай.
Метт і Кані досі на найдовшому третьому побаченні.
Я не закохаюся в тебе.
Так, точно!
Переклад субтитрів: Мар'яна Ківерська