Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
DAJ DA POVJERUJEM
Uspori, čovječe!
Daj, javi se, Nano.
NANA
Bako!
Gdje si?
Bako!
Gdje si, Nano?
-Bako! -Ni teta Aysel nije kod kuće?
Moja baka žalila se da joj srce lupa, ali ne mogu je dobiti.
Doruk, zar ne? Ako se ne varam.
Varaš se.
Barem si dosljedna.
Ne mogu dobiti baku.
Prvo je zvonilo, a sad joj je isključen mobitel.
Naš je zatvoren,
ali možda je ovaj otvoren.
Zatvoren je.
-Zvoni, ali ne javlja se. -Zvoni unutra!
Što ako se ne mogu javiti? Što sad?
Ma daj!
Odoše mi vrata!
Što ste učinili, djeco?
Drži tu vražju stvar.
Kao da ste djeca.
Kako možeš reći da ti srce lupa, a onda se ne javljati?
Otišla sam s posla u gužvi zbog ovoga?
Gdje ste vas dvije uopće bile?
-Na plaži. -Na plaži.
Čini se da mi se isključio mobitel.
A ja sam svoj ostavila ovdje.
Kako sam mogla znati da ćeš odmah dojuriti?
Ma nemoj? Što si mislila, bako? Da čujem.
-Dosta više! -Da.
Pa nismo djeca!
Kad god te nazovem,
kažeš mi: „U Europi sam.”
Ili: „Nema signala. Nazvat ću te.” Ili: „Na planini sam. Ne zovi me.”
-Ma daj. -Vas dvoje nikad nemate vremena za nas.
Ne biste došli da ne mislite da umiremo.
Uzeo sam mjere, ali ne mogu ugraditi nova do sutra.
Razumijem, sinko. U redu je.
Dobro je. Ovdje sam.
Kako to misliš? Zašto inače ne bi bilo dobro?
Nikad ne znaš. Mogu doći provalnici ili bi netko mogao razbiti staklo.
-Možda bi netko morao intervenirati. -Ma nemoj?
Nisi li prestar da izigravaš princa na bijelom konju?
-Kao da mi već nije dosta! -Sjećaš se koliko imam godina?
Trebali bismo ići, sinko.
Došao si izdaleka. Sigurno je umoran.
Bude li vam neugodno ovdje, dođite k meni.
Hajde, sinko.
Ovo ću ostaviti ovdje. Više mi ne koristi.
-Idemo, bako. -Idemo, sinko.
Samo je ogrebana. Nisam je razbila.
Kreten.
Nano, jesi li dobro?
Dobro sam, hvala Bogu. Bolje od nekih 20-godišnjakinja.
Nego, jesi li ti dobro?
Zašto si mi razbila staklo i vrata?
Zar nemaš ključ?
Vozila sam na posao, bako. Nisam se ni sjetila uzeti ključ.
Zabrinula sam se da ću izgubiti i tebe.
Ne idem nikamo, dušo.
Nikada te neću ostaviti samu.
Jako si mi nedostajala.
Malena moja.
Zašto sam ovdje?
-Molim? Kakvo je to pitanje? -Bako!
Napravila si burek s patlidžanom. Reci mi, što smjeraš?
Želim svog nevaljalog unuka. Mjesecima ne dolaziš, ne zoveš.
Znaš da šaljem Ulaşa da te obiđe svakog tjedna.
Imam mnogo posla u posljednje vrijeme. U gužvi sam.
Ali ne ljutiš se zato. Sigurno ima nešto drugo.
Zanemaruješ me.
Zar misliš da bih te zanemario?
Sultanijo moja.
-Jako si mi nedostajala. -Naravno da jesam.
Slušaj me.
Molim te, nemoj to ponoviti. Dobro?
Samo mi reci da dođem. Doći ću, gdje god bio.
-Dobro? -Dobro.
-O, dušo. -Dobro će mi sjesti burek.
Jedimo sad. Dobar tek.
Kaže da je dobro, ali ostajem za vikend.
-Kako je ondje? -Znaš kakvi su momci.
Kerem je cijeli dan u uredu gđe Selin.
Želi naslovnicu za sljedeći mjesec.
Čini se da se gđi Selin sviđa ideja.
Ne mogu otići ni na jedan dan. Što ima na umu?
Stranog fotomodela koji dolazi u zemlju.
Surađuje s markom luksuznog rublja.
Imaju kolekciju.
Fotografirali su je. Još je treba intervjuirati.
Stvarno? Kako izgleda?
UREDNICA
Mislim, fotografije su lijepe,
ali estetika nije nešto.
Seksistički oportunist.
„Samo čekamo da se fotograf vrati iz Afrike, gđo Selin.”
Shvati li gđa Selin da lažeš,
dobit će naslovnicu i postati glavni urednik.
To sam rekla da dobijemo na vremenu.
Ne možemo ni do njegova menadžera.
Izluđuješ me. Nema mu ni traga!
Daj, smiri se. Rekla sam ti da ću smisliti nešto.
Dobro. Čekaj moj poziv. Čujemo se poslije.
Dobro. Čekat ću.
Ljigavac.
Previše radiš.
Opusti se malo, dušo.
Da samo znaš što proživljavam, Nano.
Odnesi tanjur Semihi. Ne možemo joj ga vratiti praznog.
Zašto ja?
Zar da ga ja nosim dok mi je unuka kod mene?
Što bi ljudi rekli?
Hajde, lutko. Učini mi to.
Hajde. Idi, dušo.
-Dobro. -Hajde.
Denize, dođi malo, sinko.
Što je, bako?
Sahra je donijela tanjur. Uzmi ga, molim te.
Ne želim imati posla s tom gnjavatoricom.
Ruke su mi pune tijesta. Već dugo čeka.
Hajde. Nevjerojatno.
Izvoli.
Nešto te muči, Denize?
Sjećaš se kako se zovem?
-Ovo sigurno nisi ti ispekla. -Što te briga tko je to ispekao?
Jer je dobro. Tanko i ukusno.
Dakle, sigurno nije tvoje.
Dao Bog da takvi kao ti izumru.
Puste želje.
Kreten. Dabogda se ugušio!
I dalje je onaj isti 15-godišnjak.
Eto ga! To!
Eto ti ga, Kereme! Eto ti ga! To!
Eto ti ga! To! Bako!
Polako. Što se dogodilo? Što ti je taj Kerem sad učinio?
Znaš što je učinio?
Pokušao mi je ukrasti intervju, ali tvoja unuka to rješava.
Sjećaš se fotografa o kojem sam ti govorila?
Deniz Tunalı.
Nepravedno bi bilo nazvati njegov rad fotografijama.
To su umjetnička djela.
Uglavnom, dobio je prestižnu svjetsku nagradu.
A onda?
Onda ju je odbio.
Možeš li vjerovati?
On je prvi koji je odbio nagradu u 50 godina.
To je apsurdno.
Svi ga progone već mjesecima, ali nema mu ni traga.
-Kako to misliš? -Ne mogu ga naći.
Nitko ne zna gdje je.
Znamo mu samo ime. Ne možemo ga dobiti.
Da barem znam kako izgleda…
Dušo, zar nikad nisi čula za internet?
Dobro, bako.
Pokušaj pretražiti njegovo ime pa mi reci koliko si rezultata dobila.
Ako ga ne možeš dobiti, zašto si tako uzbuđena?
Odbio je intervju za jedan časopis iz Velike Britanije.
Prijateljica koja radi ondje dala mi je broj njegova menadžera.
Što ako odbije i tvoju ponudu?
Neće.
Jer o tome ovisi hoće li me promaknuti u glavnu urednicu.
Morat ću ga nekako uvjeriti.
LJIGAVAC
Što hoćeš, Kereme?
Hoćeš li reći gđi Selin
da ne možeš doći do slavnog fotografa i da cijeli tvoj tim laže
ili ćeš tu čast i promaknuće prepustiti meni?
Ništa ti neću prepustiti.
Zato zadrži te gluposti za sebe i samo čekaj intervju.
Priznaj, pobijedio sam. Pripremi se za to da ti budem šef.
Radije bih dala otkaz.
UREDNIK
Zašto ne?
Tko dobije naslovnicu dobit će promaknuće, a drugi će dati otkaz. Može?
-Dogovoreno. -Uživat ću u pobjedi.
Dobro jutro. Što se događa?
Jedna moja mačka ne želi sići.
Deniz još spava.
Stanite. Pomoći ću vam. Samo malo.
Čuvaj se, dušo.
Beskorisna lijenčina. Tako.
-Čekaj. Držat ću ti ljestve. -Ne treba, mogu sama.
Ajme! Što to radiš?
-Smiri se, bako. -Što se događa?
Čekaj. Pazi! Makni se, Semiha.
Dobro sam, bako.
O, ne!
-K vrapcu! -K vrapcu, Semiha.
-Deniz još nije ustao? -Još spava. Što da radim?
Nemojte! Ne trebamo ga.
-Skočit ću. Možete li maknuti ljestve? -Čekaj. Ne mogu ih dignuti. Preslaba sam.
-Denize! -Bako, čekaj!
Nemoj. Skočit ću. Bit ću dobro, teta Semiha.
Maknite se. Samo ću skočiti.
-Ma daj! -Čekaj, Sahra.
-Što je bilo? -Upomoć, Denize. Zapela je gore.
Zbog ovoga ste me probudile, bako?
Što uopće radiš gore?
Želiš opet pasti odande?
Mislila sam da je bolje da padnem ja nego teta Semiha.
-Divno, vrlo obzirno. -Neodgovorni kretenu.
Ne ljuti me da te ne ostavim gore.
Zašto se uopće penješ na stablo?
A šepuriš se u štiklama na ulicama Istanbula.
Nisi ti za ovo.
Misliš da trebam tvoju pomoć? Makni se!
Makni se! Skočit ću. Kao da si superjunak!
-Čovječe… -O, ne!
Jako mi je žao. Nije bilo namjerno.
Jako mi je žao. Da vidim.
Molim te, ne diraj me.
Dovoljno si učinila. Ne treba mi još jedan incident.
Previj mu ranu koju si mu zadala.
Teta Semiha sigurno mu je već pomogla.
Možeš se i ispričati kad si već ondje.
Hajde.
Evo ti čaj, sinko.
Uđi, dušo.
Što…
Ja…
Baka šalje pribor za prvu pomoć, ali već ste sve…
Daj mi to. Hvala.
-Poznata mi je ova fotografija. -Da? Ta je s Denizove prve izložbe.
Sigurno se sjećaš. Deniz je puno fotografirao još kao dijete.
Zavolio je to pa je i nastavio.
-Deniz Tunalı? -Da, Tunalı.
Dakle, ovo je fotografirao Deniz Tunalı?
Isti Deniz Tunalı koji je vaš unuk?
Da, on. Moj unuk Deniz Tunalı.
Deniz Tunalı.
Deniz Tunalı je ovdje, Ahu, a ja sam mu razbila glavu.
I morat ću dati otkaz ako me ne promaknu.
Zato pusti sve i dođi. Napisat ću ti u poruci što da doneseš.
Dakle, kažeš da se ta cura samo pojavila
i bacila tvoju omiljenu kacigu kroz staklena vrata?
A ti si je podignuo i dao je njoj.
Dao si joj kacigu, a ja je nisam smio taknuti.
Onda ti je razbila glavu. Drago mi je što jest. Nevjerojatna je.
-Za sve si ti kriv. -Molim? Ja?
Zašto si iznenada morao ići na Lesbos?
Čašu vode, molim.
Drago mi je što si došao. Nedostaješ sultaniji Semihi.
Osim toga, znaš što? Kladim se da ima pravo.
Katkad ne znaš što govoriš. Naljutiš se bez razloga.
Imam se razloga ljutiti na nju.
Kako to misliš?
Čekaj. Ta cura…
Svakako moram upoznati tu curu.
Pogledaj se.
Ne znam trebam li biti sretna ili tužna. Situacija se zakomplicirala.
Trebala sam shvatiti čim sam vidjela tu fotografiju na izložbi.
-Taj čamac… -Koji čamac?
Zaboravi čamac. To je moj problem. Što ćemo sad?
Dobro poznajem Deniza. Osvetoljubiv je. Neće mi oprostiti.
To je bilo prije mnogo godina. Zar ne? Sigurno se promijenio.
Ljudi se ne mijenjaju, Ahu.
Ništa od intervjua ako mi ne oprosti.
'Jutro!
-Dobro jutro! Ustani! -Što?
Ustani! Idemo. Hajde.
Daj, Sahra. Prerano je, čak i za nas.
Molim te, samo još jedan sat. Jedan.
-Samo jedan sat. -Ne budali! Ustani. Moramo u kupnju.
-Hajde! -Ovo je ljetovalište, draga.
Trgovine još nisu otvorene. Jesi li luda? Molim te, samo jedan sat.
Halo?
Dobro jutro.
Na koje izdanje mislite?
Dobro. Odmah ću provjeriti i javiti vam.
Hvala lijepa. Ugodan dan.
'Jutro, teta Semiha.
'Jutro, dušo.
Mislila sam da bismo svi mogli zajedno doručkovati
da ublažimo napetost i da vam se ponovno ispričam.
Ako želite, naravno.
Naravno, dušo.
Onda dobro. Odlično. Potražit ću baku.
Dok jurimo za naslovnicom za kolovoz, propast će nam ona za srpanj.
Zašto mi nisi rekla? Mertov intervju je u redu, ali moramo ponoviti snimanje.
Dobro jutro i tebi, draga.
-'Jutro, cure. -'Jutro.
A da premjestimo vaš ured ovamo?
Tko je Mert? I on je mogao doći.
Aysel, netko još mora raditi u Istanbulu na naslovnici za ovaj mjesec.
-Skuhat ću nam čaj. -Pomoći ću ti.
Dobro jutro, Nano. Kako ideš?
-Pomoći. -Ne.
Pozvala sam tetu Semihu i Deniza na doručak.
Dok Ahu kuha čaj,
reci mi zašto si bez riječi gledala
kako posvuda tražim Deniza Tunalıja.
Što bi bilo da sam ti rekla? Mahnito bi progonila tog momka.
Opsjedala bi ga.
Zato sam mislila da bi bilo dobro da se prvo pomirite.
Odlična ideja.
Ozbiljno. Je li ispalo kako si se nadala?
Nisam te natjerala da mu razbiješ glavu.
-Gdje je čaj, Aysel? -Dolazim, dušo.
Prestani me gnjaviti!
Evo, dušo.
Na onom je ormariću.
-Gdje je moj dar? -U ormariću u dnevnom boravku.
Evo bureka.
Tako.
Gdje je Deniz? Još spava?
Čini se da sinoć nije došao kući.
'Jutro. Uzmi kavu.
Zašto mi to govoriš ti, a ne lijepa žena?
Prihvati svoju sudbinu, stari.
Hej. Ustani.
Idemo k sultaniji Semihi na doručak?
Ne želim da mi dan propadne uz kavu s tobom.
Stari, vjerojatno je već odavno doručkovala.
Doručkuješ kad se probudiš. Nije važno u koliko sati.
-Onda nemoj ići. Kako hoćeš. -Dobro. U redu.
Koji…
Koji je Deniz?
Ona koji se ne zna nasmiješiti.
Sladak je.
Ali fotografije su mu dojmljivije nego on.
Kako tip koji snima tako intenzivne emocije
može biti najveći kreten na svijetu?
Zašto vas dvojica niste došli sinoć?
Krasno smo doručkovale u dvorištu. Propustili ste to.
Pitajte mrzovoljnog unuka.
Rekao sam mu da nedostajem sultaniji Semihi, ali bio je ljubomoran.
I ljut je na susjedu. Jako je mrzovoljan.
Ali burek je odličan.
-Uzmi malo, Ulaşe. -Stari! Što radiš?
Stari…
Volim vas. Pojest ću burek u dvorištu.
-Kamo ideš? Daj mi to! -Zašto? Ne, pusti.
-Pusti! -Stari! Što radiš?
Sad idi kamo god želiš.
Vas dvojica nikad nećete odrasti.
Dao sam mu manji dio.
Dakle, vi ste prijatelji iz djetinjstva?
-Recimo. -Recimo da nismo.
Nismo bili prijatelji. Daleko od toga, zapravo.
U čemu je problem među vama?
-Dobar tek. -Denize.
Pričekaj malo. Odmah se vraćam.
Što je to?
Zamjena za tvoju. Mada ne razumijem zašto je više ne možeš nositi.
Kako bilo, primi ovo u znak isprike.
Zamolila sam Ahu da donese novu.
O, ne.
Ja sam… Ovaj…
Naručila sam je u trgovini.
Valjda su pretpostavili da je za mene.
Jako mi je žao, stvarno.
Ne moraš se ispričavati. Nisi je ni morala kupiti.
Hvala na ljubaznosti.
Mislim…
Ovo se nije smjelo dogoditi.
Sviđaju mi se boje.
I meni, ali stara mi budi uspomene.
Ali već sam znao da gđica Sahra ima izvrsno sjećanje.
Dakle, nisi ti kriva, Ahu.
Sultanija Semiha baš traži lonac za cvijeće.
Ovaj će poslužiti. Hvala.
Mrzovoljan je.
Hoćeš da ti Kerem bude šef? Samo reci pa se nećemo truditi.
Dobro. Pokrećem operaciju Trojanski konj.
Mislim na Ulaşa. On će biti naš trojanski konj.
Reći će nam što se njegovu prijatelju sviđa, koje su mu slabosti, što voli…
Sve što trebamo znati o njemu.
Shvaćam. Ali kako si to zamislila?
Ovako.
Zdravo. Dva džin tonika, molim.
Oprosti. Nisam te prepoznala.
Ulaş, zar ne?
Radiš li ovdje?
Recimo. Iznenađen sam što vas vidim ovdje.
Samo nam je trebao predah.
Čuli smo da je ovdje najljepše pa smo došle vidjeti.
Naravno. Hoćete li pojesti nešto?
Iznenadi nas.
Dobro. Prvo ću vam donijeti koktele.
Kakav je plan?
Dobro. Kad Ulaş dođe, pozvat ćemo ga za svoj stol.
Sjest će. Deniz će nam se morati pridružiti.
-Što ako ne dođe? -Doći će.
Nego, ima li novosti o srpanjskoj naslovnici?
Ne, nažalost, jer ti se ništa ne sviđa.
Ne možemo svaki put smisliti nešto originalno.
Radije ipak smislite. Uzdravlje!
Mogu li vam pomoći smišljati ideje?
Naravno. Sjedni.
Tako.
Što imate na umu? Što želite?
Radio sam u oglašavanju. Slobodno mi recite.
Tema je održiva moda.
Pionir modne industrije počinje se baviti ekološkom modom.
Moj tim piše članak o tome.
Članak je u redu, ali snimanje se pretvorilo u fijasko.
Recimo da gđica Sahra nije zadovoljna.
Znaš što? A da snimamo ovdje?
Ovo je prava lokacija za ono što si zamislila.
Što si točno zamislila?
Želim da bude svježe, prirodno,
da uključuje prošlost i budućnost, jednostavno, ali profinjeno.
I realistično.
Oprostite.
Šefe, g. Deniz želi svoje kacige.
Dobro. Imam rješenje.
Denize, dođi!
Nemaju srama. Inzistiraju na intervjuu.
Daj mi kacigu.
Donesi obje kacige iz mog ureda.
-Obje? -Babakale.
Izgleda predivno u zalazak Sunca.
Ima lijepe ribarske brodove i lukobran.
Pogled je predivan. Deniz će te odvesti.
Ako ti se ne svidi, obići ćemo druge lokacije.
Što se događa?
Oprostite. Dođi na trenutak.
Ne ponašaj se kao budala. Budi čovjek.
Vidiš? Izvrsna prilika.
Govori njegovim jezikom, iskoristi priliku, poludi i učini nešto.
-Stvarno? -Da.
Nadam se da me neće ubiti kada dozna da to ja tražim intervju.
Hoćeš li je uzeti?
Čekaš pozivnicu?
Može li se doći do kraja?
Dakle, ovako ćemo?
Više nemamo 15 godina, zar ne?
Možeš li me odvesti na neko mirnije mjesto uz more?
Dobro.
Ne.
Molim te.
U znak isprike.
Za sve.
Možemo li ostaviti to iza sebe?
Ovo je tvoje novo utočište?
Zašto? I ovo ćeš mi oduzeti?
Trudim se učiti na svojim pogreškama.
Zbilja je predivno.
Putovanja, istraživanje…
Nemaš vremena za to, zar ne?
Ima mnogo ljepših mjesta.
Čujem da ne izlaziš iz kuće dok si ovdje.
Još gledaš zvijezde i sanjariš?
Još skupljaš kamenje s mjesta koja želiš zapamtiti?
Sjećaš se.
Ti si tvrdila da si zaboravila.
Jesi li luda, ženska glavo?
Nisam!
Stani! Kamo ideš?
Mislim, stvarno…
Nevjerojatna si.
Bravo!
Nemam ključeve od motora.
Kako to misliš da nemaš ključeve od motora?
Ovo je nemoguće.
Kako? Bacio si ih u more?
Baš! Sve sam lud pa sam bacio ključeve u more!
Ali zašto si skočio u more s ključevima?
Što ćemo sad?
Idemo pješice.
Kako to misliš?
Denize…
Barem jedanput. Samo jedanput.
Može li jedanput s tobom sve ići glatko?
Ili je to nemoguće? Moraš li mi svaki put nauditi?
-Čuj… -Ne obraćaj mi se.
Molim te, nemoj, Sahra.
Denize, ali ozbiljno…
Šuti. Samo šuti, molim te.
Denize…
Denize, žao mi je.
Molim te, nemoj se ni ispričavati, Sahra.
Ne znam ni zašto se ovaj put ispričavaš.
Kad god se ispričaš, dogodi mi se nešto loše.
Ne razgovaraj sa mnom.
Ne obraćaj mi se. Pravi se kao da ne postojim.
Čuj, što se događa s tobom i Ahu?
Što je s vama?
Evo. Napokon iskreno razgovaramo.
Zgodna je i draga. Dobro se slažemo.
A sad mi reci, što te muči u vezi sa Sahrom?
Nestabilna je. Takva je bila i kad smo bili djeca.
Uvijek se ponašala kao da može sve što poželi.
Ništa se nije promijenilo. To joj se mora priznati.
Zato nemam snage za još jednu katastrofu, stari moj.
Radi što hoćeš s Ahu, samo me ne miješaj.
Rekla si da će svidjeti jedno drugom pustimo li ih na miru. Što se dogodilo?
Pogledaj ih.
Deniz je otišao u cik zore.
-Zašto je Sahra to morala učiniti? -Ništa nije učinila!
Traže jedno drugo već godinama.
Shvatiti će to kad-tad. Ali kako?
-Zapravo… -Zapravo…
-Reci. -Slušaj.
A da se malo poigramo njima?
I ja sam pomislila isto, kunem se. To je odlična ideja.
Dobro. Stvarno mi je žao.
Odmah ću vam javiti.
Dobro. Hvala. Ugodan dan.
A mislila sam da mogu vjerovati svom timu.
Ubijam se da osiguram sljedeću naslovnicu,
a moj tim ne može pripremiti ni ovu.
Draga, nisi ljuta na svoj tim. Ne budi stroga prema njima bez razloga.
Samo mi reci što se dogodilo sinoć.
Nije važno. Važan je rezultat.
A to je da mi je g. Deniz naredio da ne kontaktiram s njim.
Onda razgovarajmo s Ulaşom. Možda ga on uvjeri.
Neće ići protiv starog prijatelja zbog cure koju je jučer poljubio.
Ali jako mu se sviđam.
Kako bilo, sve lokacije su lijepe.
Bilo bi bolje da uspijemo uklopiti i ruševine.
Dobro.
Obiđimo ih onda. Može?
Očito neću uspjeti uvjeriti Deniza.
Neka onda barem posljednja naslovnica bude dobra.
Hajde. Nemoj biti takva, molim te.
Saberi se. Treba nam tvoja pamet.
Napokon. Gdje ste dosad? Nema veze. Za mnom.
Zašto smo ovdje, bako?
Pita jer je sada sve puno turista.
Mogli smo vam donijeti što vam treba.
-Da se ne mučite. -Prestanite govoriti i dođite sa mnom.
Pomoći će nam tvoj prijatelj iz Zavoda za zaštitu spomenika kulture.
Poslala sam odjeću. Dogovorit će se s brendom.
Prijevoz je riješen. Gotovo smo spremni.
A agencija?
To je uglavnom riješeno,
ali Mert još mora zvati fotografa da dođe.
Mrzim fotografe.
Pričekajte ovdje. Brzo ću.
Gle, tko je došao!
-Dobro došao, Denize. -Hvala.
-Otkud ti ovdje? -Samo slušam naredbe.
Nekoć ste se izbjegavali.
Što je? Jeste li se pomirili?
Nismo bili neprijatelji.
Naime, možeš li mi pomoći?
Dolazim, gđo Semiha.
-Pridrži ovo. -Kamo ćeš?
Samo ih pridrži. Moram učiniti nešto.
Ma nemoj? Što to moraš učiniti?
Pa, sretno.
Bok.
Poslao sam ti poruku, ali…
Imaš li vremena za šetnju?
Sad radim.
U redu je. Idite.
Mogu se i sama snaći.
Sretno.
-Što ima, momci? -Ništa posebno. Divimo se ljepoti.
Stvarno?
Nisam vam dopustila da mi se pridružite.
Uvijek je dobro diviti se ljepoti.
Samo smo je htjeli vidjeti izbliza.
Što radiš, kvragu?
-Gospođo, ne… -Nemoj ti meni „gospođo”!
-Razdvoji ih! -Gospođo…
-Rekla sam ti da me ne zoveš tako! -Prestanite, gospođo!
Još ti nije dosta, budalo?
Dobit ćeš ti…
Koga ste našli maltretirati? Vidjet ćete…
Što ona radi?
-Stani! Prestani! -Prestanite!
-Hajde! -Prestani!
-Gospođo, stanite. -Vidjet ćete…
-Vidjet ćete… Gdje je drugi? -Prestanite, gospođo. Gotovo je.
Hajde. Idemo.
-Hajde. -Idemo.
Što smo učinile, Semiha?
Baš ti hvala. Ozbiljno.
Još nisam bio u pritvoru. Hvala što si mi to priuštila.
Nije da svaki dan završim ovdje.
Uostalom, da se nisi pojavio, ne bismo bili ovdje.
-Znači, ja sam kriv? -Da, jesi.
Da ga nisi napao, policija bi vidjela da imam pravo i brzo bi završilo.
Nevjerojatno.
Sad je zločin pomagati. Krasno.
Onda mi ne pomaži.
Jesam li tražila tvoju pomoć?
Izbjegavala sam čak i kontakt očima.
Ali što si ti učinio? Priskočio u pomoć.
Nisam priskočio. Ti si zaskočila njih.
Tako si ga zviznula da su napisali izvješće.
Da, istina. To vrijedi za obojicu.
Gospodine, molim vas. Poznajete nas.
Da nisu maltretirali Sahru,
nikad se ne bismo našli u ovakvoj situaciji.
Ni gđica Sahra ni g. Deniz nemaju nijednu ogrebotinu,
a momci su pretučeni.
Naprijed!
ŽANDARMERIJA
Uđite, momci.
Njezina baka tražila je da je gnjavimo. Nismo krivi, stvarno.
Rekli smo gđi Aysel
da to nije u redu, ali nije nas slušala.
Preklinjali smo ih. Nisu slušale.
Rekle su da činimo dobro djelo.
Ne znate kakva je gđa Semiha, gospodine.
Jako je stroga.
Morali smo to učiniti.
Rekla je da će to biti samo prepirka. Nismo znali da cura Jackie Chan.
Sve smo razjasnili. Sutra ćemo pustiti vaše prijatelje.
Ne morate čekati ovdje. Idite kući.
-Hvala lijepa. -Samo pazite na gospođe.
Da ne bude većih nevolja.
Puno vam hvala. Ugodan dan. Doviđenja.
Pošteno su ih prebili.
Ugodan dan. Hvala.
Čini se da je premlaćivanje uspjelo.
Uđite.
Predaleko smo da pješačiš.
Samo se popni.
-Ne smijem razgovarati s tobom. -Ne moraš govoriti.
Kao da se voziš autobusom.
Možeš li malo usporiti?
Kukavico.
Rekla sam da usporiš. Možeš li malo usporiti, molim te?
Kukavico.
Kakav je to zvuk? Što je? Je li ovo normalno? Nešto nije u redu?
Što se događa? Reci mi!
Je li išta normalno uz tebe?
Što sam ti učinila? Što želiš od mene?
Zaustavi motocikl.
-Rekla sam da staneš! Želim sići! -Dobro! U redu!
Ti si najnepristojniji, najnerazumniji,
najtvrdoglaviji, najsebičniji, najbezobrazniji čovjek kojeg poznajem!
Tako si pun predrasuda da se i ne trudiš shvatiti druge.
Tako si negativan.
Tako si negativan da ne mogu učiniti ništa dobro dok si u blizini.
Ne mogu.
Ja sam kukavica? Da, bojim se.
Grozim se motocikala jer su mi roditelji poginuli u motociklističkoj nesreći.
Rekla bih ti to da si me pitao zašto se tako bojim.
Ali odlučio si me ismijavati i ubrzao.
Dobro? Jesi li sad sretan?
Možda sam kukavica,
ali ti si zao.
Što misliš? Nismo li krasan par?
Što kažeš?
Možemo li opet biti prijatelji?
Nikad nismo bili prijatelji, Sahra.
I nikad nećemo ni biti.
Zanima me.
Kažeš da se bojiš motocikala,
ali ne bojiš se gurnuti tipa u vodu
ni razbiti staklena vrata.
Bojiš se zamastiti ruke kad jedeš ribu,
a ne bojiš se prebiti momke.
Što je stvarno?
Kažeš da ništa nije normalno kad sam u blizini,
ali onda me poljubiš niti pet minuta poslije.
Što je stvarno?
I jedno i drugo.
Kao da sve poludi kad sam blizu tebe.
I ja poludim.
Ne mogu to kontrolirati.
Nikad nisam mogao.
Vidiš, to me muči.
Kontrola.
Kad smo išli u Babakale, vozila sam se na motociklu prvi put poslije nesreće.
Gurnula sam te u more
jer mi je Ahu rekla da radim ono što nikad ne bih.
Inače ne bih ni ušla ako ne vidim dno. Volim držati sve pod kontrolom.
A što se tiče ribe,
samo ne volim kad su mi ruke masne.
Mrzim to još odmalena.
Imaš li dečka?
Nemam.
Zašto ne?
Na koga te podsjeća kaciga?
Na tebe.
Kako to misliš?
Kupio sam je tebi onog ljeta.
Mislio sam da ćemo se vozikati.
Nisam ti je stigao dati.
To znači…
da sam dobila ono što je bilo moje.
Zašto paničarite? Trebale ste znati što će se dogoditi.
Dobro poznajete svoju unučad.
-Plan je, zapravo, bio odličan. -Prisilili su nas na to.
Godinama se izbjegavaju.
Što mislite zašto Deniz dolazi samo radnim danom?
Što ste očekivale?
Neće biti ništa od toga. Odustanite.
Ništa od toga.
-Nemojte im ništa reći. -Tiho.
Nećemo, bez brige. Ako već ne znaju.
-Dušo! -Nano!
-Sinko! -Maleni!
Zašto su tako mirni?
Nešto se dogodilo.
Nešto se sigurno dogodilo.
O, dušo.
O, sinko.
Tajiš mi nešto.
Što? Što to ne znam?
-Da si luda. -Ne budi takva, Sahra.
Kakva?
Što bih to mogla tajiti o noći koju sam provela u pritvoru?
Kunem se, poludjela si.
Osim toga, ništa nam ne ide. Nismo dobili dozvolu.
Ulaş je to riješio. Snimamo u ponedjeljak.
-I svi znaju sve. -Što?
Kako to misliš? Znaju da sam bila u pritvoru?
Samo znaju da naš slavni fotograf ima
neke prilično komplicirane zahtjeve.
Onda, kad je intervju?
Pa…
Još je prerano da razgovaramo o tome.
Nisam mu rekla.
To jest, nisam mu mogla reći jer ne znam kako.
Ali smislit ću nešto.
Dobro. Skuhaj kavu.
Dobro.
Nisi se dobro proveo u zatvoru, stari?
Kažeš da poznaješ mnogo ljudi, a nisi nas mogao izvući.
Trebali ste razmišljati o tome prije nego što ste se potukli na ulici.
Bok.
-Bok. -Bok.
Da te pitam, Ahu. Boli li i Sahru ruka?
Zašto bi je boljela ruka?
Samo me zanima je li i njoj bilo lijepo u pritvoru.
Ne znam, ali tebi bi dobro došle batine.
Nemoj, stari, molim te.
Smiri se, tek si izašao. Pazi da ne upadneš u nevolju.
Glupi ljigavac!
Sigurno se čula s Keremom. U redu je, imaju takav odnos.
Tko je Kerem?
Glupi ljigavac. Prebio bi ga da ga poznaješ.
Provjerit ću kako je.
-Što kaže? -Previše je samouvjeren. Nešto smjera.
Ajme. Jesam li pogriješila, Sahra?
Možda im nisam trebala reći za Deniza.
Ne budali.
Uspjele smo nakon mjeseci truda.
Ako Kerem zna, neće biti dovoljno ni da dam otkaz.
Dat će sve od sebe da me otpuste.
Ahu, dobro prouči sve detalje. Ništa nam ne smije promaknuti.
Dobro.
Provjerit ću sve.
Jesi li dobro?
Posao?
Znam što bi ti godilo. Dođi.
Ma daj! Bila sam pravo derište. Nisi zato trebao izbjegavati ovo mjesto.
Uspomene su bile okaljane.
Zašto si takav?
Nisi progovorio riječ sa mnom tog ljeta.
Nisi me saslušao. Nisi mogao oprostiti…
To što si pozvala one idiote na mjesto koje nam je bilo posebno,
otišla tulumariti s jednim od njih i zanemarila dečka kojem se sviđaš.
To je razlog?
Ozbiljno?
-Prvo, nisam znala da mu se sviđam. -Možda bi znala da si došla sama.
-Nisi mi davao znakove. -Nisi shvaćala. Ili nisi htjela shvatiti.
Činila sam sve da privučem tvoju pozornost.
Nisi trebala. Bilo je dovoljno da se prirodno ponašaš.
Imala sam 15 godina.
I ja.
Dobro. Ovako ništa nećemo postići. U redu?
Ispričavam se.
I tebi…
i tom dečku.
Zašto nisi došla idućeg ljeta?
Roditelji su mi poginuli potkraj tog ljeta.
Bila im je godišnjica.
Trebali smo se odvesti nekamo proslaviti,
ali nisam bila dobre volje.
Zato su sjeli na tatin motocikl i krenuli.
A onda…
A onda mi je trebalo vremena da se oporavim.
Nisam znao.
Kad sam došla ovamo, tebe nije bilo.
Te smo se zime odselili u Njemačku. Rastali su se dvije godine poslije.
Mama se odselila u Italiju. Tata se ponovno oženio.
Živjeli smo svatko za sebe.
U kontaktu ste?
Ne idem k njima, ali posjetim ih kada dođem.
Žao mi je.
Ne treba ti biti. Meni nije.
Ovako je bolje za sve.
Znaš, trebala sam shvatiti da si to ti prije nego što mi je rekla teta Semiha.
Čim sam vidjela tu fotografiju na izložbi,
tako me očarala da sam uronila u nju.
Ali ne razumijem.
Zašto bi itko odbio takvu nagradu?
Zašto bježiš od velikog postignuća?
Ne radimo li svi za to?
Kako si se osjećala kad si je prvi put vidjela na izložbi?
Teško je to opisati,
ali bila sam…
Bila sam opčinjena.
Vidiš? To mi je nagrada.
Fotografijama koje snimam i uređujem ne hvatam samo taj trenutak.
Njima hvatam svoje osjećaje i ideje.
Svoju prošlost i očekivanja. Sve zbog čega sam ovakav kakav jesam.
I…
Dijelim to sa svima koji ih pogledaju.
Uspostavljam vezu. Posebnu vezu.
Ne natječem se i ne uspoređujem.
To je nagrada.
-Dakle, ovdje si odrastao. -Recimo.
Kuća je prekrasna.
Želim ti nešto pokazati.
Otvori je.
Po jedan sa svakog mjesta.
Za mene?
'Jutro.
Što radiš?
Jedino što sam naučio na fakultetu.
Što? Ti si arhitekt?
Pa, ako sam arhitekt samo zato što sam diplomirao, onda jesam.
Nikada to nisam radio.
Čemu onda služi ta maketa?
Za novu kuću?
Ovo je stara kuća.
Nacrtao sam je na fakultetu.
Htio sam živjeti u ovakvoj kući budem li jednom imao obitelj.
Nastavio sam raditi na njoj iz hobija.
Zašto je još nisi dovršio?
Nije mi se žurilo.
-Hvala. -Uživajte.
Nešto me zanima.
To jest, nešto ne razumijem.
Što?
Imaš sve te priče, uspjeh,
sva postignuća i darovit si.
Zašto ne dopuštaš ljudima da ti priđu?
-Što te zanima? Samo pitaj. -Ne tako.
Već si mi rekao, ali ne znam.
Ne daješ intervjue, nema te na radiju i televiziji.
Pa, to je ipak moja priča.
Privatno je. To su moje rane.
Trebam ih dijeliti s posebnim ljudima.
Mislim da su ostatku svijeta dovoljne moje fotografije.
Osim toga, cijela je priča već utkana u te fotografije.
To je dovoljno.
Još jedno pitanje.
-Evo. -Reci.
Kako si uspio ostati tajanstven uz tako poznato ime?
To je izvrstan marketinški potez.
Sve dok ne ideš na izložbe i ne govoriš: „To sam ja fotografirao.”,
ostaješ samo ime.
Također, ne podcjenjuj Ulaşa.
On je pravi marketinški genij. Njemu bi trebali dati nagradu.
Ti…
U tvoje zdravlje.
Što… Čekaj. Prevruće je.
Ukusno je.
Ulaşe? Nešto nije u redu? Jesu li zlatne djevojke dobro?
Što?
Ahu te treba.
-Koliko je sati? -Sad je 4.00 h.
Što je, Ahu?
Što?
Evo ih.
Kako to misliš da nemam fotografa, Merte?
Potvrdio je prije dva dana, ali iznenada…
Doznao sam kad sam otišao po njega.
Otputovao je na drugo snimanje.
Kerem je kriv za to? To je njegovo maslo, zar ne?
Zašto uopće pitam? Čije bi drugo moglo biti?
Kladim se da to ne možemo dokazati. Ne mogu vjerovati.
Glupi ljigavac! Otkinut ću mu glavu.
Časopis mora u tisak, a još nemamo naslovnicu.
Ne brinite se, imat ćete naslovnicu.
Smirite se.
-Kako to misliš? -Ja ću fotografirati.
Ne.
Mislim, ne moraš. To jest…
Hvala ti od srca, ali stvarno ne moraš.
Bez brige. Puno je puta snimao za mene.
Naviknuo se. U redu je.
Da, g. Ulaş ima pravo. Napatio sam se zbog njega.
Nema problema. Mogu ja to.
Imam samo nekoliko uvjeta.
Prvo, nećete me potpisati.
Drugo, srezat ćete osoblje.
Jedan vizažist, jedan stilist i jedan majstor rasvjete.
-I neka potpišu ugovor o tajnosti. -Dobro.
A mi ćemo potpisati drugi ugovor. Nema ljubljena na snimanju. Ometa me.
Počet ćemo u zoru kod ruševina. Vi okupite ekipu.
Dobro.
Hvala Bogu.
Dobro.
Dobro. Priđi malo bliže.
Pristaje ti.
-Što? -Majica. Boja ti dobro stoji.
Prvi put gledam Deniza kako fotografira.
Što si onda dosad gledala? Ispričaj mi.
Ahu!
Što želiš, Ahu?
Što misliš, Sahra? Želim intervju.
-Jesi li razgovarala s njim? -Nisam.
I neću jer on to ne želi. Odustala sam od te ideje.
Kako to misliš? Shvaćaš li čega se odričeš?
Da, shvaćam.
Dogovor je dogovor.
Dat ću otkaz.
Sahra, ne budi smiješna.
Fotografira modni editorijal za tebe, ali ga ne možeš intervjuirati?
Nećemo ga ni potpisati, Ahu.
Nitko neće znati da je to bio on.
Intervju je druga priča.
Sebična si.
Ja sam sebična?
Shvaćaš li što tražiš?
Da, itekako dobro shvaćam.
Na primjer, molim te da ne popuštaš Keremu.
Molim te da ne napustiš svoj tim.
Shvaćaš li što ugrožavaš jednom sitnom odlukom, Sahra?
Tako bi lako okrenula leđa svojim suradnicima?
Nemojmo danas o tome, u redu? Danas me nećeš nagovoriti.
Ne, danas te neću nagovoriti.
Nismo li mu se zato obratile?
Ovo je idealan trenutak. Što čekamo?
Neću iskoristiti čovjeka kojeg volim, Ahu.
Dobro. Razbistri misli. Razgovarat ćemo poslije.
-Kako ide? -Dobro.
Kako ide vama?
-Nešto nije u redu? -Ne.
Jesam li potpisala onaj ugovor o neljubljenju?
Šteta.
Ovo nije bilo u ugovoru.
Dobro. Svi na svoja mjesta.
Dama u ružičastom neka se pomakne udesno.
Dobro. Ostanite ovako.
Da. Ostanite tako. Dobro.
Dobro.
Tko je ono?
Sranje.
To je Kerem. Gad je došao.
-Tko? -Ma jedan gad.
Kladio se s gđicom Sahrom da jedno od njih da otkaz.
Da ga poznaješ, prebio bi ga.
Da? Onda ću se upoznati s njim.
Što radiš ovdje?
Na svašta si spremna zbog ambicije,
ali spavati s njim zbog intervjua…
Pazi što govoriš!
-Molim te! -Što si rekao?
-Polako! -Što se događa?
Zna li za tvoj plan? Zna li da ga iskorištavaš?
-Ubit ću te! -Molim te.
Što se događa? Što je bilo?
Denize…
-Što je? -Ja sam Kerem.
Zdravo.
Urednik Intensea.
Zašto me ne pustite na miru? Koliko vas puta moram odbiti?
Kad sam čuo da ste u Assosu,
mislio sam da ste pristali na intervju s gđicom Sahrom.
Kakav intervju?
Varam li se?
Samo malo. Dakle…
Kladila si se s njim
oko intervjua? Sve je…
Samo malo. Samo si htjela intervju?
Denize…
Možemo li razgovarati nasamo?
Pitanje je jednostavno, Sahra.
Je li sve ovo bilo samo zbog jebenog intervjua?
Ne.
Dobro, u početku jest.
Ali poslije nije.
Nevjerojatno.
Dobit ćete intervju. Gđica Sahra ionako već sve zna.
Ne treba me.
Ulaş vam može dati fotografije.
Čestitam. Dobila si okladu.
Denize…
-Onda, Sahra? -Pusti me…
Denize!
Denize, čekaj, molim te!
Denize!
Gdje si bila?
Ovdje.
Kad si se posljednji put istuširala?
Što radiš?
Spašavam vas od Kerema.
Je li to intervju s Denizom? Zbilja ćeš to učiniti?
Imala si pravo.
Ne mogu vam svima okrenuti leđa.
Nije me briga za promaknuće, ali ako ću ga ovako spriječiti…
Sigurno želiš razotkriti Deniza?
Zaslužuje da ispričamo njegovu priču.
Ionako nemam što izgubiti.
Neka ti Ulaş što prije da fotografije.
Uzet ću dopust.
Tim zna što treba činiti. Ne zovite me ako nije hitno.
Čestitam, Sahra.
-Čestitam, gđice Sahra. -Čestitam.
Bravo!
Čestitam, gđice Sahra!
GLAVNA UREDNICA
Draga!
Čestitam!
Napokon. Čestitam.
UREDNICA
GLAVNA UREDNICA
Hej, šefice.
Možete li prvi put odgovoriti na e-poruku kao glavna urednica?
OPCIJA 1 - OPCIJA 2
UMJETNOST SE NE MOŽE USPOREĐIVATI TAJANSTVENI BUNTOVNIK
8. STUDENOG 2019. SANTORINI - GRČKA
9. KOLOVOZA 2013. NAICA - MEKSIKO
5. KOLOVOZA ASSOS
5. KOLOVOZA 2008. ASSOS
Hej! Ustani, stari.
Saberi se. Hajde.
Ulaşe, sad nisam raspoložen. Stvarno. Pusti me na miru.
Daj, stari. Kupio sam peciva i skuhao čaj.
Molim te, ne tuguj i ne prenemaži se.
Hajde. Umij se.
Kvragu.
Zašto si spavao dolje?
Bio sam lijen da se popnem.
Misliš da će ti to proći? Samo nisi htio biti sâm u krevetu.
Zašto ne odeš, Ulaşe? Ozbiljno.
Nisam došao gledati tvoju nadurenu facu.
Evo. Zbog ovoga sam došao.
Tvoj intervju.
Uzmi, pročitaj, jedi. Konzumiraj nešto osim alkohola.
-Jeste li ti i Ahu još zajedno? -Vratila se u Istanbul.
Pretpostavljam da ćeš otići nakon sezone.
Imam neke ideje. Vidjet ćemo.
Čuj, drago mi je da nisi dao intervju. Jer onda ne bi ispao ovako dobro.
Vješto je objasnila tko si i što ti je važno.
Samo pogledaj.
Možda će onda usmjeriti svoj bijes na pravu osobu.
Posvađat ćete se i onda voditi ljubav.
Onda ćete se još svađati i voditi ljubav. Naposljetku ćete smisliti nešto.
TAJANSTVENI BUNTOVNIK
„Vjeruje da je sve što ljude zanima o njemu,
tko je, njegova prošlost, njegovi snovi, sadržano u njegovu radu
i da će, ako se eksponira kao javna osoba,
dojam koji ostavlja njegov rad pasti u drugi plan.
Zato se skriva.
Ne slažem se s njim, ali ga poštujem.
Zato neću pokazati njegovo lice.
Čovjeka kojeg sam tražila 2 g.,
prijatelja iz djetinjstva i ljubav od 15. god. skrivat ću u svom srcu.”
Unatoč svim lijepim uspomenama na njega iz tinejdžerskih godina,
odrasle brige zasjenile su moje iskrene i stvarne osjećaje.
Zaboravila sam tko sam.
Ostala sam zatečena i očarana
prije dvije godine na izložbi, gdje sam vidjela njegovu fotografiju.
Podsjetila me na ono što sam zaboravila.
Sahra!
-Što je, Ahu? -Zašto nisi odjevena?
-Ovakva ćeš na proslavu promaknuća? -Ne idem.
Ponašaš se ludo, Sahra. Jesi li dobro?
Uopće nisam dobro. Nemam zašto biti dobro.
Kvragu proslava i promaknuće!
Sad je dosta. Moraš ustati i sabrati se. Ustani!
-Ustani. Idemo. -Pusti me!
Slušaj, dušo.
Moraš se spremiti.
Inače nisi takva, Sahra.
Jesam. Mislim da sam baš ovakva.
Zar ne vidiš da patim?
Nisam raspoložena za slavlje. Pusti me.
Upravo zato izlazimo. Treba ti promjena energije.
Hajde. Molim te. Dopusti da te podupremo.
Svi su zabrinuti za tebe.
Ne zatvaraj se ovdje.
Što će biti s tobom i Ulaşem?
Ne znam. Nismo razgovarali o tome. Idemo korak po korak.
-Pokvarila sam i vašu vezu. -Ne budi smiješna.
Dobro smo.
Preporučio mi je ovaj restoran. Divan je. Zna sva mjesta.
Pa, dame i gospodo,
nazdravimo Sahrinu promaknuću.
-Čestitam! -Živjeli!
Mislim da je vrijeme da odgovorim.
Izložio bi se samo da mi odgovoriš?
Nisam li skriven u tvom srcu? Ondje me nitko ne može naći.
I ne bojim se biti potpun poput tebe.
Ako je tako,
zašto si otišao?
Zašto me nisi saslušao?
Zašto nisi vjerovao da te volim?
Je li to priznanje?
Priznanje je u članku zbog kojeg si došao.
Ovo je samo pitanje.
Onda moram odgovoriti.
Napokon se dogodilo.
Prijevod titlova: Sanja Vorkapić Velić