Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- טוב מראה עיניים -‬
‫מה בוער לך?‬
‫תעני כבר, סבתוש.‬
‫- סבתוש -‬
‫סבתא!‬
‫סבתא.‬
‫סבתא!‬
‫איפה את?‬
‫סבתא!‬
‫- אייסל ארדניז -‬
‫סבתא!‬
‫איפה את, סבתוש?‬
‫סבתא!‬ ‫-גם אייסל לא בבית?‬
‫סבתא שלי כתבה לי שיש לה מיחושים בלב,‬ ‫ומאז היא לא עונה לי.‬
‫דורוק, נכון? לא טעיתי?‬
‫כן טעית.‬
‫לפחות את עקבית.‬
‫סבתא שלי לא זמינה.‬
‫קודם הטלפון שלה צלצל, עכשיו הוא כבוי.‬
‫אצלנו סגור,‬
‫אבל אולי פה פתוח.‬
‫גם פה סגור.‬
‫זה מצלצל, אבל היא לא עונה.‬
‫זה מצלצל בפנים!‬
‫אולי הן לא יכולות לענות?‬
‫הדלת שלי!‬
‫מה עשיתם?‬
‫תחזיקי את זה.‬
‫אתן כמו ילדות קטנות.‬
‫איך יכולת להגיד שיש לך מיחושים בלב‬ ‫ואז לא לענות לי?‬
‫בשביל זה יצאתי מהעבודה?‬
‫איפה הייתן בכלל?‬
‫בים.‬ ‫-בים.‬
‫הטלפון שלי כנראה מת.‬
‫ושלי נשאר בבית.‬
‫איך יכולתי לדעת שתבואו מיד?‬
‫מה חשבת שאעשה, סבתא? אפשר לדעת?‬
‫די כבר.‬ ‫-נכון!‬
‫אנחנו לא ילדות.‬
‫כל פעם שאני מתקשרת אליך,‬ ‫אתה אומר ״אני באירופה״.‬
‫או ״אין קליטה, אחזור אלייך״,‬ ‫או ״אני על הר, אל תתקשרי אליי״.‬
‫נו באמת…‬ ‫-אף פעם אין לכם זמן בשבילנו.‬
‫אתם באים רק כשאתם חוששים שאנחנו גוססות.‬
‫עשיתי מדידות,‬ ‫אבל אני לא יכול לעשות את ההתקנה היום.‬
‫בסדר גמור.‬
‫יהיה בסדר, אני פה.‬
‫מה זאת אומרת? למה שלא יהיה בסדר אחרת?‬
‫אין לדעת, את יודעת.‬
‫מישהו עלול לפרוץ פה, לשבור איזה חלון…‬
‫טוב שיהיה מישהו שיוכל להתערב.‬ ‫-באמת…‬
‫אתה לא קצת מבוגר‬ ‫לשחק אותה האביר על הסוס הלבן?‬
‫אני כבר עצבנית.‬
‫את זוכרת בן כמה אני?‬
‫טוב, כדאי שנלך.‬
‫עשית דרך ארוכה. הוא בטח עייף.‬
‫אם תרגישו לא בנוח, אתן מוזמנות אליי.‬
‫בוא, בן.‬
‫אשאיר את הקסדה פה.‬ ‫היא כבר לא תעזור לי.‬
‫בואי, סבתא.‬ ‫-בוא.‬
‫בסך הכול כמה שריטות. לא הרסתי לו אותה.‬
‫מעצבן אחד.‬
‫סבתוש, את בסדר?‬
‫אני בסדר גמור.‬ ‫יותר טוב מרוב בני ה־20.‬
‫אבל את בסדר?‬
‫מה את שוברת לי חלונות?‬
‫אין לך מפתח?‬
‫הייתי בדרך לעבודה, סבתא.‬
‫בכלל לא חשבתי להביא את המפתח.‬
‫פחדתי שאאבד גם אותך.‬
‫אני לא הולכת לשום מקום.‬
‫לעולם לא אשאיר אותך לבדך.‬
‫כמה התגעגעתי אלייך.‬
‫התגעגעתי כל כך.‬
‫חמודה שלי.‬
‫למה אני כאן?‬
‫איזה מין שאלה זאת?‬ ‫-סבתא…‬
‫הכנת לי בורקס חצילים.‬
‫תגידי, מה את מחפשת?‬
‫הנכד המעופף שלי.‬
‫חודשים לא שמעתי ממך.‬
‫די, סבתא.‬ ‫כל שבוע אני שולח את אולאש לבדוק מה שלומך.‬
‫אני מאוד עסוק בעבודה. יש לי המון סידורים.‬
‫אין מצב שזה מה שמטריד אותך.‬ ‫בטח יש משהו אחר.‬
‫אני מרגישה זנוחה.‬
‫נראה לך שהייתי זונח אותך?‬
‫את המלכה שלי.‬
‫נורא התגעגעתי אלייך.‬
‫כמובן.‬
‫טוב, תקשיבי,‬
‫בבקשה אל תעשי את זה שוב.‬
‫טוב? פשוט תזמיני אותי. אני מבטיח לבוא.‬
‫טוב?‬ ‫-טוב.‬
‫אוי, חמודי…‬ ‫-אבל לא אתנגד לבורקס, אני מודה.‬
‫בוא נאכל. בתיאבון.‬
‫היא אומרת שהיא בסדר, אבל אשאר לסופ״ש.‬
‫מה הולך שם?‬ ‫-בעיות בצד של הגברים.‬
‫כרם נמצא כל היום במשרד של סלין.‬
‫הוא רוצה להכין את השער לגיליון הבא.‬
‫נראה שגברת סלין נוטה להסכים.‬
‫אני לא יכולה לעזוב אפילו ליום.‬ ‫מה הוא מתכנן?‬
‫דוגמנית מחו״ל שמגיעה הנה לאירוע.‬
‫היא עושה שת״פ עם מותג הלבשה תחתונה.‬
‫הם עושים קולקציה.‬
‫אפילו הצילומים כבר מוכנים.‬ ‫נשאר רק לעשות ראיון.‬
‫באמת? איך זה נראה?‬
‫התמונות נראות בסדר,‬
‫אבל לא הכי אסתטיות.‬
‫אופורטוניסט סקסיסט…‬
‫״כבר פנינו לצלם, סלין.‬ ‫נצלם ברגע שהוא יחזור מאפריקה.״‬
‫אם סלין תבין שאת משקרת,‬
‫הוא יקבל את השער‬ ‫וגם יהיה העורך הראשי שלנו.‬
‫רק ניסיתי למשוך זמן, אהו.‬
‫אנחנו לא מצליחים אפילו להשיג את הסוכן שלו.‬ ‫את מנסה לשגע אותי? הוא לא זמין!‬
‫את מוכנה להירגע?‬
‫אמרתי לך שאטפל בזה.‬
‫טוב, חכי לשמוע ממני. נדבר בהמשך.‬
‫טוב. אחכה.‬
‫נחש.‬
‫את עובדת קשה מדי.‬
‫תירגעי קצת, חמודה.‬
‫אין לך מושג‬ ‫עם מה אני צריכה להתמודד, סבתוש.‬
‫קחי את זה לסמיהה. הצלחת שלה,‬ ‫ואני לא יכולה להחזיר אותה ריקה.‬
‫למה אני?‬
‫שאני אקח את זה לשם,‬ ‫כשיש לי פה נכדה בגובה שלי?‬
‫מה אנשים יגידו?‬
‫נו, חמודה. תעשי את זה ודי.‬
‫קדימה, לכי, חמודה.‬
‫בסדר.‬ ‫-קדימה.‬
‫דניז, בוא רגע, חמוד.‬
‫מה קורה, סבתא?‬
‫סהרה הביאה צלחת. קח אותה בבקשה.‬
‫אין לי כוח למעצבנת הזאת.‬
‫יש לי בצק על הידיים. היא מחכה שם המון זמן.‬
‫נו כבר.‬
‫קח.‬
‫מה יש, דניז?‬
‫אז את זוכרת איך קוראים לי.‬
‫אני מבין שלא את הכנת את זה.‬
‫מה אכפת לך מי הכין את זה?‬
‫בגלל שזה טעים.‬
‫דק וטעים.‬
‫אז בטח לא את הכנת.‬
‫הלוואי שטיפוסים כמוך ייכחדו… אינשאללה.‬
‫היית מתה.‬
‫אידיוט. הלוואי שתיחנק.‬
‫לא השתנה מגיל 15.‬
‫כן! יש!‬
‫קפוץ לי, כרם! כן!‬
‫קפוץ לי! כן!‬
‫סבתא!‬
‫לאט לאט, מה קרה?‬
‫מה כרם עשה הפעם?‬
‫את יודעת מה הוא עשה?‬
‫הוא ניסה לגנוב את ראיון השער שלי,‬
‫אבל הנכדה שלך טיפלה בו.‬
‫זוכרת את הצלם‬ ‫שאני מספרת לך עליו כבר חודשים?‬
‫דניז טונאלי.‬
‫העבודות שלו הן לא רק תצלומים.‬
‫הן יצירות אמנות.‬
‫בכל אופן, הוא זכה בפרס בינלאומי חשוב.‬
‫טוב. ואז?‬
‫ואז הוא סירב לקבל את הפרס.‬
‫היית מאמינה?‬
‫הוא הראשון ביובל שמסרב לקבל את הפרס.‬
‫זה מגוחך.‬
‫כולם מחפשים אותו חודשים,‬ ‫אבל הבנאדם נעלם.‬
‫באמת?‬ ‫-כאילו בלעה אותו האדמה.‬
‫אף אחד לא יודע מי הוא.‬
‫רק השם שלו ידוע ואין דרך להשיג אותו.‬
‫אם הייתה לי רק תמונה אחת שלו…‬
‫חמודה, יש משהו שנקרא האינטרנט.‬ ‫שמעת על זה?‬
‫טוב, סבתא.‬
‫נסי לחפש ״דניז טונאלי״ באינטרנט‬ ‫ותגידי לי כמה תוצאות קיבלת.‬
‫אם את לא מצליחה להשיג אותו,‬ ‫למה את מתרגשת כל כך?‬
‫יש מגזין בריטי שרצה לראיין אותו,‬ ‫אבל הוא סירב.‬
‫ביקשתי מחברה שלי שעובדת שם,‬ ‫והיא נתנה לי את המספר של הסוכן שלו.‬
‫ואם הוא יסרב גם להצעה שלכם?‬
‫הוא לא יסרב,‬
‫כי הקידום שלי תלוי בזה.‬
‫אצטרך לשכנע אותו, כך או אחרת.‬
‫- נחש -‬
‫מה אתה רוצה, כרם?‬
‫את רוצה שסלין תדע שאת לא מצליחה להשיג‬ ‫את הצלם המפורסם שלנו, ושכל הצוות שלך משקר,‬
‫או שתיתני לי את הכבוד‬ ‫לקבל את הקידום במקומך?‬
‫אני לא נותנת לך שום דבר.‬
‫אז שמור את השטויות שלך לעצמך,‬
‫ופשוט תחכה לראיון.‬
‫תודי בזה: ניצחתי.‬
‫תתרגלי לעבוד תחתיי.‬
‫אני מעדיפה להתפטר.‬
‫- עורך‬ ‫כרים סוילו -‬
‫למה לא?‬
‫מי שיקבל את השער יקבל את הקידום,‬ ‫והשני יתפטר.‬
‫מתערבים?‬
‫מתערבים.‬
‫יהיה כיף לנצח אותך.‬
‫שלום. מה קורה?‬
‫אחד החתולים שלי לא יכול לרדת מהעץ.‬ ‫דניז עדיין ישן.‬
‫עצרי, אני אעזור לך. חכי.‬
‫תיזהרי, חמודה.‬
‫בטלן חסר תועלת…‬
‫חכי, אחזיק את הסולם.‬ ‫-לא צריך, אני מסתדרת.‬
‫מה את עושה?‬
‫תירגעי, סבתא.‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫חכי. זהירות.‬
‫זוזי, סמיהה.‬
‫אני בסדר, סבתא!‬
‫אוי לא!‬ ‫-סמיהה…‬
‫דניז עוד לא קם?‬
‫הוא עדיין ישן, מה לעשות?‬
‫די, לא צריך אותו.‬
‫אני אקפוץ. תזיזי את הסולם.‬
‫חכי, חמודה.‬
‫אני לא מסוגלת להרים את זה.‬
‫דניז!‬ ‫-סבתא, חכי!‬
‫לא צריך, אני אקפוץ. יהיה בסדר.‬
‫זוזי, סמיהה. אני אקפוץ.‬
‫מה קרה?‬ ‫-דניז, היא תקועה שם.‬
‫בשביל זה הערת אותי, סבתא?‬
‫מה את עושה פה בכלל?‬
‫את שוב מנסה ליפול מאותו עץ?‬
‫חשבתי שיותר טוב שאני אפול ולא סמיהה.‬
‫באמת יפה מצדך.‬ ‫-שמוק חסר התחשבות.‬
‫אם תמשיכי לעצבן אותי, אני משאיר אותך פה.‬
‫מה את מטפסת על עצים בכלל?‬
‫רוב הזמן את על עקבים גבוהים, לא?‬
‫את לא בנויה לזה.‬
‫מי צריך אותך בכלל? זוז הצדה!‬
‫זוז, אני קופצת. משחק לי אותה גיבור־על…‬
‫אוי…‬
‫אני… מצטערת. זה לא היה בכוונה.‬
‫סליחה. תן לראות.‬
‫בבקשה, אל תיגעי בי.‬
‫עשית מספיק. זה בסדר.‬
‫לכי ותטפלי בו.‬
‫אני בטוחה שסמיהה מטפלת בו.‬
‫את יכולה גם להתנצל באותה הזדמנות.‬
‫קדימה.‬
‫- סמיהה שנסוי -‬
‫הנה התה שלך.‬
‫תיכנסי, חמודה.‬
‫אני…‬
‫סבתא ביקשה לשלוח עזרה ראשונה,‬ ‫אבל אני רואה שאתם כבר…‬
‫אקח את זה. תודה.‬
‫אני מכירה את התמונה הזאת.‬
‫היא מהתערוכה הראשונה של דניז.‬
‫את בטח זוכרת.‬
‫דניז צילם המון בצעירותו.‬
‫היה לו כישרון, אז הוא התמיד בזה.‬
‫דניז טונאלי?‬ ‫-כן, טונאלי.‬
‫אז הצלם שצילם את התמונה הזאת,‬ ‫דניז טונאלי,‬
‫הוא הנכד שלך, דניז טונאלי?‬
‫כן, הנכד שלי, דניז טונאלי.‬
‫דניז טונאלי.‬
‫אהו, דניז טונאלי פה.‬
‫והרגע פתחתי לו את הראש.‬
‫גם התערבתי עם כרם‬ ‫שאם לא אשיג את הקידום, אתפטר.‬
‫אז תעזבי הכול ותגיעי הנה.‬
‫אכתוב לך בהודעה מה להביא.‬
‫אז שאני אבין: מישהי באה,‬
‫לקחה את הקסדה היקרה שלך,‬ ‫והעיפה אותה דרך החלון,‬
‫ואת לקחת את הקסדה‬ ‫ופשוט נתת לה אותה?‬
‫נתת לה את הקסדה‬ ‫שלא הרשית לי לגעת בה.‬
‫ואז היא פתחה לך את הראש.‬
‫וטוב שכך. כל הכבוד לה.‬
‫דרך אגב, זה באשמתך.‬ ‫-באשמתי? מה אני קשור?‬
‫מה פתאום אתה רוצה לנסוע ללסבוס?‬
‫כוס מים בבקשה.‬ ‫-מה כל כך נורא בזה?‬
‫טוב שבאת. סמיהה התגעגעה אליך.‬
‫ואתה יודע מה? היא בטח צודקת.‬
‫אתה לא תמיד שומע מה יוצא לך מהפה.‬
‫אתה מתעצבן בלי סיבה.‬
‫יש לי סיבה לכעוס עליה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫רגע, הבחורה הזאת…‬
‫אני חייב לפגוש אותה.‬
‫אני לא יודעת אם להיות שמחה או עצובה.‬
‫העניינים הסתבכו, אה?‬
‫הייתי צריכה לדעת שזה הוא‬ ‫ברגע שראיתי את התמונה בתערוכה.‬
‫הסירה הזאת…‬ ‫-איזו סירה?‬
‫לא חשובה הסירה. זאת בעיה שלי.‬
‫מה נעשה?‬
‫אני מכירה את דניז היטב.‬ ‫הוא אדם נקמן. הוא לא יסלח לי.‬
‫אבל עברו שנים מאז.‬
‫נכון? הוא בטח השתנה.‬
‫אנשים לא משתנים, אהו.‬
‫הוא לא יתראיין אם הוא לא יסלח לי.‬
‫בוקר טוב!‬
‫בוקר טוב, קומי!‬ ‫-מה?‬
‫קומי, קדימה!‬
‫די, סהרה… מוקדם מדי, אפילו בשבילנו.‬
‫בבקשה, רק עוד שעה אחת.‬
‫רק שעה אחת.‬
‫עזבי שטויות, קומי! צריך לעשות קניות!‬
‫קדימה!‬ ‫-זאת עיירת נופש, כפרה.‬
‫החנויות לא פתוחות בשעה כזאת. השתגעת?‬
‫רק עוד שעה!‬
‫הלו?‬
‫בוקר אור.‬
‫באיזה גיליון מדובר?‬
‫טוב, אבדוק ותכף אתקשר בחזרה.‬
‫תודה רבה. יום טוב.‬
‫בוקר טוב, גברת סמיהה.‬
‫בוקר טוב, חמודה.‬
‫אז… חשבתי שאולי נאכל ארוחת בוקר ביחד,‬
‫כדי שאוכל להפיג את המתח ולהתנצל שוב.‬
‫אם תרצו, כמובן.‬
‫בטח, חמודה.‬
‫טוב, יופי. אשאל את סבתא.‬
‫מרוב התעסקות בשער של אוגוסט,‬ ‫הזנחנו את השער של יולי, אהו.‬
‫למה לא אמרת לי? הראיון של מרט בסדר,‬ ‫אבל צריך לצלם מחדש.‬
‫בוקר טוב גם לך.‬
‫בוקר טוב, בנות.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫שנעביר את המשרד שלכן לכאן וזהו?‬
‫מי זה מרט? שיבוא גם הוא.‬
‫טוב, אייסל… מישהו צריך להישאר באיסטנבול‬ ‫ולעבוד על השער של החודש.‬
‫אכין תה לארוחת הבוקר.‬ ‫-אעזור לך.‬
‫סבתוש, בוקר טוב. לאן את הולכת?‬
‫לעזור.‬ ‫-לא.‬
‫הזמנתי את סמיהה ודניז הנה.‬
‫בזמן שאהו מכינה תה,‬
‫ספרי לי למה עמדת מנגד ושתקת‬
‫בזמן שהפכתי עולמות‬ ‫כדי למצוא את דניז טונאלי.‬
‫במה זה היה עוזר?‬
‫היית מוציאה לו את הנשמה.‬
‫מנדנדת לו.‬
‫אז חשבתי שקודם תשלימו,‬ ‫ואחר כך תדברו על זה.‬
‫רעיון מצוין.‬
‫ברצינות. וזה קרה כמו שרצית?‬
‫טוב, לא אמרתי לך לפתוח לו את הראש.‬
‫איפה התה, אייסל?‬ ‫-אני כבר באה, חמודה.‬
‫תפסיקי לנדנד לי.‬
‫הנה זה, חמודה.‬
‫על ארון המטבח.‬
‫איפה המתנה שלי?‬
‫בסלון, בארון ליד השולחן.‬
‫הנה הבורקס.‬
‫הנה.‬
‫איפה דניז? עדיין ישן?‬
‫מתברר שדניז לא חזר הביתה אתמול.‬
‫בוקר טוב. תעשה לעצמך קפה.‬
‫למה אני שומע את זה ממך ולא מאישה יפה?‬
‫כל אחד צריך להשלים עם הגורל שלו, אחי.‬
‫היי, קום.‬
‫בוא נלך לארוחת בוקר אצל סמיהה.‬
‫אני לא רוצה רק לשתות איתך קפה כל היום.‬
‫היא בטח אכלה ארוחת בוקר לפני שעות.‬
‫ארוחת בוקר אוכלים כשקמים,‬ ‫לא משנה באיזו שעה.‬
‫מצדי אל תבוא.‬ ‫-טוב, בסדר.‬
‫מה…‬
‫מי מהם זה דניז?‬
‫זה שלא מסוגל לחייך.‬
‫הוא חתיך.‬
‫אבל העבודות שלו הרבה יותר מרשימות ממנו.‬
‫איך זה שמישהו שמסוגל‬ ‫ללכוד כאלה רגשות סוערים‬
‫הוא השמוק הכי גדול בעולם?‬
‫למה לא באתם אתמול?‬
‫הייתה ארוחת בוקר מקסימה בחצר. פספסתם.‬
‫בגלל הנכד החמוץ שלך.‬
‫אמרתי לו שאת בטח מתגעגעת אליי,‬ ‫אבל הוא לא הסכים. כנראה מקנאה.‬
‫הוא גם כועס על הנכדה של השכנה. בחור חמוץ.‬
‫הבורקס מעולה. תאכל קצת, אולאש.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני מת עלייך. אוכל את הבורקס של בחצר.‬
‫מה אתה עושה? תן את זה!‬ ‫-למה? תן לי את זה!‬
‫עזוב!‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫עכשיו לך.‬
‫אתם לא תתבגרו לעולם.‬
‫הכי גדול נשאר אצלי.‬
‫אז אתם חברים מילדות?‬
‫סוג של.‬ ‫-לא ממש.‬
‫לא היינו חברים.‬
‫רחוק מזה.‬
‫מה הבעיה שלכם?‬
‫שיהיה בתיאבון.‬ ‫-דניז.‬
‫חכה שנייה.‬
‫אני כבר חוזרת.‬
‫מה זה?‬
‫קסדה חדשה.‬
‫לא שאני מבינה למה הפסקת להשתמש בקודמת.‬
‫בכל אופן… בתור התנצלות.‬
‫ביקשתי מאהו שתביא לך קסדה חדשה.‬
‫אוי…‬
‫אני…‬
‫הזמנתי את הקסדה בטלפון,‬
‫אז הם כנראה הניחו שהיא בשבילי.‬
‫סליחה, באמת.‬
‫לא צריך להתנצל, אהו.‬ ‫לא היית צריכה להביא לי קסדה.‬
‫אבל תודה בכל אופן.‬
‫כאילו…‬
‫זה באמת לא היה צריך לקרות.‬
‫הצבעים דווקא מוצאים חן בעיניי.‬
‫גם בעיניי, אבל הייתי קשור לקסדה הקודמת.‬
‫טוב, כבר ידעתי‬
‫שסהרה יודעת להרוס זיכרונות יפים.‬
‫זאת לא אשמתך, אהו.‬
‫אבל סמיהה אמרה שהיא מחפשת עציץ לגינה.‬
‫זה יהיה יפה בתור עציץ. תודה.‬
‫חמוץ.‬
‫אם את רוצה את כרם בתור בוס,‬ ‫פשוט תגידי את זה, אהו.‬
‫טוב, אני פותחת במבצע ״סוס טרויאני״.‬
‫אני מתכוונת לאולאש.‬ ‫הוא יהיה הסוס הטרויאני שלנו.‬
‫הוא יספר לנו הכול על החבר שלו.‬ ‫מה הוא אוהב, החולשות שלו…‬
‫בילויים מועדפים…‬
‫את כל סדר היום שלו, בקיצור.‬
‫הבנתי, אבל איך בדיוק זה יקרה?‬
‫ככה.‬
‫- אולאש קאיה -‬
‫שלום. פעמיים ג׳ין אנד טוניק, בבקשה.‬
‫סליחה, לא זיהיתי אותך.‬
‫אולאש, נכון?‬
‫אתה עובד פה?‬
‫סוג של. אני מופתע לראות אתכן פה.‬
‫היינו צריכות הפסקה קטנה.‬
‫שמענו שזה מקום נחמד, אז חשבנו לעבור פה.‬
‫בטח. אתן רעבות? מה תרצו?‬
‫תפתיע אותנו.‬
‫טוב. אבל קודם הקוקטיילים שלכן.‬
‫מה התוכנית?‬
‫אז ככה.‬
‫אולאש יבוא עוד מעט.‬ ‫נזמין אותו לשולחן שלנו,‬
‫הוא יסכים, ואז, כשדניז יבוא,‬ ‫הוא ייאלץ להצטרף אלינו.‬
‫ואם הוא לא יבוא?‬ ‫-הוא יבוא.‬
‫דרך אגב, יש חדש לגבי השער של גיליון יולי?‬
‫לא אהבת אף הצעה, אז חוששני שלא.‬
‫אי אפשר למצוא משהו חדש ומקורי בכל פעם.‬
‫אני מקווה שתמצאו.‬
‫בבקשה.‬
‫אפשר להצטרף לחיפושים שלכן?‬
‫בטח. שב.‬
‫טוב.‬
‫מה אתן מחפשות, בדיוק?‬
‫יש לי ניסיון, עבדתי בפרסום. ספרו לי.‬
‫טוב, הנושא הוא אופנה בת־קיימא.‬
‫אחת החברות הגדולות בתעשייה‬ ‫יוצאת ביוזמה של אופנה ידידותית לסביבה.‬
‫הצוות שלי עושה על זה כתבה.‬
‫הכתבה עצמה בסדר, אבל הצילומים היו אסון.‬
‫בוא נאמר שהגברת סהרה לא הייתה מרוצה.‬
‫את יודעת מה? למה שלא נעשה את הצילומים כאן?‬
‫נראה לי שזה בדיוק מה שחיפשת.‬
‫מה את מחפשת?‬
‫כאילו…‬
‫מקום רענן, טבעי,‬
‫שמכיל בתוכו את העבר ואת העתיד,‬
‫פשוט ועם זאת מתוחכם.‬
‫ואותנטי.‬
‫סליח.‬
‫בוס, דניז מבקש את הקסדות שלו.‬
‫טוב. אני האיש שלכן.‬
‫דניז! בוא הנה.‬
‫נודניקים, לא מפסיקים לנדנד לי שאתראיין.‬
‫תן את הקסדה.‬
‫תביא את שתי הקסדות מהמשרד שלי.‬
‫את שתיהן?‬ ‫-באבאקלה.‬
‫מדהים שם בשעת השקיעה.‬
‫יש שם סירות דיג יפות ושובר גלים.‬
‫הנוף נהדר. דניז ייקח אותך לשם.‬
‫אם הוא לא ימצא חן בעינייך,‬ ‫אהו ואני נחפש מקום אחר.‬
‫מה קורה פה, גבר?‬
‫סלחו לנו. בוא רגע.‬
‫אל תעשה לי בושות. תהיה רגע בנאדם.‬
‫את רואה? הזדמנות מצוינת.‬
‫תדברי בשפה שלו, תחיי את הרגע,‬ ‫תשתגעי, ותעשי משהו. כל דבר.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫רק שלא ירצח אותי כשיגלה‬ ‫שאני זאת שמנסה לראיין אותו.‬
‫את לוקחת אותה?‬
‫את צריכה הזמנה מיוחדת?‬
‫אפשר להגיע עד הקצה?‬
‫ככה זה יהיה?‬
‫אנחנו כבר לא בני 15.‬
‫אתה יכול לקחת אותי‬ ‫לאיזה מקום שקט יותר על החוף?‬
‫יופי.‬
‫לא.‬
‫בבקשה.‬
‫לאות התנצלות.‬
‫על הכול.‬
‫בוא נשאיר את זה מאחורינו, בסדר?‬
‫זה מקום המסתור החדש שלך?‬
‫למה? גם אותו את רוצה להרוס לי?‬
‫אני מנסה ללמוד מהטעויות שלי.‬
‫אבל יפה פה.‬
‫נסיעות, טיולים…‬
‫אין לך זמן לדברים כאלה.‬
‫אני מכיר מקומות הרבה יותר יפים.‬
‫שמעתי שאת לא יוצאת מהבית‬ ‫כשאת אצל סבתא שלך.‬
‫אתה עדיין צופה בכוכבים וחולם?‬
‫את עדיין אוספת אבנים בתור מזכרות?‬
‫אתה זוכר.‬
‫את זאת שטענה ששכחה.‬
‫השתגעת לגמרי?‬
‫לא!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני לא מאמין עלייך.‬
‫בראבו!‬
‫המפתחות שלי אינם.‬
‫מה זאת אומרת, אינם?‬
‫אין סיכוי למצוא אותם.‬ ‫-מה, הם נפלו לך במים?‬
‫לא, השתגעתי והחלטתי לזרוק אותם למים.‬
‫אבל למה נכנסת למים עם ה…‬
‫מה נעשה?‬
‫נלך ברגל.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫דניז…‬
‫למה אף פעם…‬
‫דברים לא הולכים איתך בקלות?‬
‫זה בלתי אפשרי?‬
‫את חייבת לפגוע בי כל פעם?‬
‫תקשיב…‬ ‫-אל תדברי אליי.‬
‫בבקשה, סהרה.‬
‫דניז, ברצינות…‬
‫די, תשתקי. בבקשה.‬
‫דניז…‬
‫דניז, סליחה.‬
‫די, סהרה. אל תתנצלי אפילו.‬
‫אני כבר לא בטוח על מה את מתנצלת בכלל.‬
‫כל פעם שאת מתנצלת, משהו רע קורה לי.‬
‫פשוט אל תדברי איתי.‬
‫אל תנסי להשיג אותי.‬ ‫תעשי כאילו אני לא קיים. בסדר?‬
‫הנה שאלה: מה הסיפור שלך עם אהו?‬
‫מה יש ביניכם?‬
‫סוף סוף אתה מדבר איתי דוגרי.‬
‫היא נחמדה ונראית טוב. אנחנו מסתדרים.‬
‫עכשיו ספר לי מה הבעיה שלך עם סהרה.‬
‫היא מעופפת.‬
‫כמו כשהיינו קטנים.‬
‫היא תמיד חשבה שהכול מגיע לה.‬
‫כלום לא השתנה.‬
‫ייאמר לזכותה.‬
‫ובכן, אח שלי,‬ ‫אין לי אנרגיות לעוד קטסטרופה.‬
‫תעשה מה שבא לך עם אהו, אבל תניח לי.‬
‫אמרתי לך שיהיה ביניהם קליק‬ ‫אם נניח להם לנפשם.‬
‫מה קרה?‬
‫תראי אותם.‬
‫דניז עזב עם שחר.‬
‫למה סהרה עשתה את זה?‬
‫היא לא עשתה כלום!‬
‫הם מחפשים זה את זו כבר שנים.‬
‫יום אחד הם יבינו את זה, אבל איך?‬
‫בעצם…‬ ‫-בעצם…‬
‫דברי.‬ ‫-תקשיבי.‬
‫אולי נעשה להם תרגיל?‬
‫בחיי, זה בדיוק מה שחשבתי!‬
‫רעיון מצוין!‬
‫טוב. אני נורא מצטערת.‬
‫תכף אתקשר בחזרה.‬
‫תודה. יום טוב.‬
‫חשבתי שאפשר לסמוך על הצוות שלי!‬
‫אני קורעת את עצמי‬ ‫בשביל השער של הגיליון הבא,‬
‫והצוות שלי לא מסוגל‬ ‫להתמודד עם השער הנוכחי.‬
‫את לא באמת כועסת על הצוות.‬
‫אל תוציאי את זה עליהם.‬
‫ספרי לי מה קרה אתמול בלילה.‬
‫זה לא משנה.‬
‫מה שמשנה זאת התוצאה.‬
‫והתוצאה היא שדניז‬ ‫הורה לי לא ליצור איתו קשר.‬
‫אז בואי נדבר עם אולאש.‬ ‫אולי הוא יצליח לשכנע אותו.‬
‫הוא לא יזנח חבר ילדות‬ ‫בשביל בחורה שהוא נישק אתמול.‬
‫אבל הוא ממש מחבב אותי.‬
‫בכל אופן, אתרי הצילום נראים טוב.‬
‫כדאי להראות גם את העיר העתיקה.‬
‫טוב…‬
‫אז בואי נעבור שם ונבדוק. טוב?‬
‫אני כבר לא אצליח לשכנע את דניז.‬
‫בואי לפחות נציל את הגיליון האחרון שלנו.‬
‫די, אל תהיי כזאת. בבקשה.‬
‫קחי את עצמך בידיים.‬
‫אנחנו צריכות את השכל שלך.‬
‫סוף סוף. איפה הייתם?‬
‫לא חשוב. בואו איתי.‬
‫למה אנחנו כאן, סבתא?‬
‫אתה יודע, כי יש פה המון תיירים.‬
‫יכולנו להביא לך כל מה שאת צריכה.‬
‫כדי שלא תצטרכי לטרוח.‬ ‫-תפסיקו לקשקש ובואו איתי.‬
‫צריך רישיון בשביל זה.‬
‫החבר שלך שם יעזור לנו בזה.‬
‫שלחתי את הבגדים. הם ידברו עם המותג.‬
‫ההובלה בוצעה. הכול פחות או יותר מוכן.‬
‫והסוכנות?‬
‫הכול די מסודר, אבל מרט צריך‬ ‫לדבר עם הצלם על הצילומים מחוץ לעיר.‬
‫אני שונאת צלמים.‬
‫חכו פה. אני כבר חוזרת.‬
‫ברוך הבא, דניז.‬ ‫-תודה.‬
‫מה מביא אותך הנה?‬ ‫-אני רק ממלא פקודות.‬
‫חשבתי שאתם ברוגז.‬
‫מה קרה? השלמתם?‬
‫לא היינו אויבים.‬
‫נעים, אתה יכול לעזור לי?‬
‫אני בא, סמיהה.‬
‫תחזיק רגע.‬ ‫-למה?‬
‫תחזיק שנייה, אני צריך לעשות משהו.‬
‫כן? מה בדיוק?‬
‫בהצלחה.‬
‫היי.‬
‫סימסתי לך, אבל…‬
‫אפשר ללכת רגע ביחד?‬
‫אני עובדת כרגע.‬
‫זה בסדר, לכו לכם.‬
‫אני יכולה להסתדר עם זה.‬
‫בהצלחה.‬
‫מה קורה, חבר׳ה?‬
‫לא הרבה. מתפעלים מהיופי.‬
‫כן?‬
‫לא זוכרת שהרשיתי לכם להצטרף אליי, אבל…‬
‫אבל להתפעל מיופי זה תמיד טוב.‬
‫אז רצינו לראות אותו מקרוב.‬
‫מה נסגר איתך?‬
‫גברת, לא הבנת…‬ ‫-למי אמרת ״גברת״?‬
‫היי, תפסיקו!‬ ‫-גברת…‬
‫אמרתי לך לא לקרוא לי ככה!‬ ‫-בבקשה תפסיקי!‬
‫הספיק לך, יא זבל?‬
‫באימא שלי…‬
‫למי נראה לך שאתה נטפל? נשבעת לך…‬
‫מה היא עושה?‬
‫תפסיקי!‬ ‫-די!‬
‫די!‬
‫גברת, תפסיקי.‬ ‫-באימא שלי…‬
‫באימא שלי… איפה השני?‬ ‫-תפסיקי, זה נגמר.‬
‫בואו. קדימה.‬
‫קדימה.‬ ‫-זוז.‬
‫מה עשינו, סמיהה?‬
‫תודה רבה לך. באמת.‬
‫אף פעם לא הייתי בתא מעצר,‬ ‫אז זכיתי לחוות משהו חדש בזכותך.‬
‫זה לא משהו שקורה לי כל יום.‬
‫וגם, לולא הופעת, לא הייתי מגיעה למצב הזה.‬
‫אז זאת אשמתי?‬ ‫-כן.‬
‫אם לא היית תוקף אותו,‬
‫לא היה לשוטרים על מה לעצור אותי.‬
‫לא ייאמן.‬
‫עכשיו לעזור זה פשע. לא יתואר.‬
‫אז אל תעזור!‬
‫ביקשתי ממך לעזור?‬
‫אפילו לא יצרתי קשר עין, כמו שרצית.‬
‫אבל מה עשית?‬
‫פשוט התנפלת עליו.‬
‫לא התנפלתי בכלל. זו את שהתנפלה.‬
‫הרבצת לו כל כך שהוא התלונן על תקיפה.‬
‫כן, אבל זה נכון לגבי שניהם.‬
‫אדוני, למען השם, אתה מכיר אותנו.‬
‫אם הם לא היו מטרידים את סהרה,‬
‫לא היינו מתערבים במשהו כזה.‬
‫סהרה ודניז יצאו מזה בלי אף שריטה,‬ ‫אבל שני הבחורים מפורקים לחתיכות.‬
‫יבוא!‬
‫תיכנסו.‬
‫סבתא שלה שלחה אותנו להטריד אותה.‬ ‫אני נשבע שאנחנו חפים מפשע.‬
‫אמרנו לגברת אייסל‬
‫שזה לא בסדר, אבל היא לא רצתה להקשיב.‬
‫התחננו בפניהן. זה לא עזר.‬
‫הן אמרו לנו שזה יהיה מעשה טוב.‬
‫אתה לא מכיר את גברת סמיהה, אדוני.‬
‫היא ממש קשוחה.‬
‫היא לא השאירה לנו ברירה.‬
‫היא אמרה שזה יהיה רק ריב קטן.‬
‫לא ידענו שהיא בכלל ג׳קי צ׳אן.‬
‫עכשיו הכול ברור.‬ ‫נשחרר את החברים שלכם מחר.‬
‫אתם לא צריכים לחכות פה. לכו הביתה.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-אבל תיזהרו עם הזקנות.‬
‫ואל תסתבכו עוד יותר.‬
‫תודה רבה לך. יום טוב.‬
‫הם ממש נראו על הפנים.‬
‫יום טוב. תודה.‬
‫נראה שהתוכנית שלהן הצליחה.‬
‫תיכנסו.‬
‫זה רחוק מדי בשביל ללכת ברגל.‬
‫עלי.‬
‫אסור לי לדבר איתך.‬
‫לא צריך לדבר. תחשבי שזאת תחבורה ציבורית.‬
‫אתה יכול להאט קצת?‬
‫פחדנית.‬
‫ביקשתי שתאט, אתה מוכן להאט קצת?‬
‫פחדנית.‬
‫מה הרעש הזה? זה נורמלי? קרה משהו?‬
‫מה קורה? תגיד לי!‬
‫משהו נורמלי כשאת בסביבה?‬
‫מה עשיתי לך?‬
‫מה אתה רוצה ממני?‬
‫תעצור בצד.‬
‫תעצור, אני רוצה לרדת!‬ ‫-בסדר!‬
‫אני נשבעת שאתה האיש הכי גס רוח, הכי מגזים,‬
‫הכי עקשן, הכי אנוכי,‬ ‫הכי מזלזל שפגשתי בחיים!‬
‫אתה כזה שיפוטי‬
‫שאתה בכלל לא מנסה להבין את האדם השני.‬
‫אתה כזה שלילי.‬
‫אתה כל כך שלילי‬
‫שאני לא יכולה לעשות‬ ‫שום דבר נחמד כשאתה בסביבה.‬
‫אני פשוט לא מסוגלת.‬
‫אני פחדנית, בסדר? אני מפחדת מדברים.‬
‫ואני שונאת אופנועים‬
‫בגלל שאיבדתי את הוריי בתאונת אופנוע.‬
‫הייתי מספרת לך‬ ‫אילו רק שאלת למה אני מפחדת כל כך,‬
‫אבל החלטת לצחוק עליי ולנסוע יותר מהר.‬
‫בסדר?‬
‫טוב לך?‬
‫אני אולי פחדנית,‬
‫אבל אתה רשע.‬
‫מה נראה לך? אנחנו צמד מדהים.‬
‫אז מה אתה אומר?‬
‫אפשר לחזור להיות חברים?‬
‫מעולם לא היינו חברים, סהרה.‬
‫ולעולם לא נהיה.‬
‫אני תוהה.‬
‫אמרת שאת מפחדת מאופנועים,‬
‫אבל את לא מפחדת לדחוף מישהו למים,‬
‫או לנפץ דלת זכוכית.‬
‫את מפחדת ללכלך את הידיים כשאת אוכלת דג,‬
‫אבל לא כשאת מכניסה לאנשים מכות.‬
‫מי את באמת?‬
‫אתה אומר ששום דבר לא נורמלי כשאני בסביבה,‬
‫ואחרי חמש דקות אתה מנשק אותי.‬
‫אז מי אתה באמת?‬
‫שניהם.‬
‫זה כאילו הכול משתבש כשאני בקרבתך.‬
‫גם אני משתבש.‬
‫אני פשוט לא שולט בזה.‬
‫מעולם לא יכולתי.‬
‫זה תמיד היה הקטע שלי.‬
‫היכולת לשלוט.‬
‫הנסיעה שלנו לבאבאקלה‬
‫הייתה הפעם הראשונה‬ ‫שעליתי על אופנוע מאז התאונה.‬
‫דחפתי אותך למים בגלל שאהו אמרה לי‬ ‫לעשות דברים שבחיים לא הייתי עושה.‬
‫בדרך כלל אני לא נכנסת למים‬ ‫כשאני לא רואה את הקרקעית.‬
‫אני חולת שליטה.‬
‫ובקשר לדג,‬
‫אני פשוט לא אוהבת שהידיים שלי שמנוניות.‬
‫מילדות אני שונאת את זה.‬
‫יש לך חבר?‬
‫לא.‬
‫למה?‬
‫מה מזכירה לך הקסדה?‬
‫אותך.‬
‫למה?‬
‫קניתי לך אותה בקיץ ההוא.‬
‫חשבתי שנהיה ביחד.‬
‫לא יצא לי לתת לך אותה.‬
‫זאת אומרת ש…‬
‫מה שהיה שלי חזר להיות שלי.‬
‫למה הפאניקה? הייתן צריכות לחשוב שזה יקרה.‬
‫אתן הרי מכירות את הנכדים שלכן.‬
‫זו דווקא הייתה תוכנית טובה.‬
‫הם לא השאירו לנו ברירה.‬
‫הם מתחמקים אחד מהשנייה כבר שנים.‬
‫למה לדעתכם דניז בא לבקר רק בסופי שבוע?‬ ‫זה מגוחך.‬
‫מה חשבתן שיקרה?‬
‫זה לא יקרה. תוותרו כבר.‬
‫זה לא יקרה.‬
‫אף מילה!‬
‫הם בטח כבר יודעים. אל תדאגו.‬
‫מתוקה!‬ ‫-סבתוש!‬
‫חמוד שלי.‬
‫למה הם כאלה רגועים?‬
‫משהו קרה.‬
‫אני בטוחה שמשהו קרה.‬
‫את מסתירה ממני משהו.‬
‫מה? מה אני צריכה לדעת?‬
‫שאת משוגעת.‬ ‫-אל תהיי כזאת, סהרה.‬
‫מה?‬
‫מה אני כבר יכולה להסתיר‬ ‫על הלילה שביליתי במעצר?‬
‫את משתגעת, אני נשבעת לך.‬
‫חוץ מזה, כלום לא הולך לנו.‬ ‫לא השגנו את הרישיון.‬
‫אולאש טיפל בזה. הצילומים ביום שני.‬
‫וגם כולם כבר יודעים הכול.‬ ‫-מה?‬
‫מה זאת אומרת? הם יודעים שהייתי במעצר?‬
‫הם רק יודעים שלצלם המפורסם שלנו דניז‬
‫יש דרישות מסובכות מאוד.‬
‫אז מתי הראיון?‬
‫כאילו…‬
‫עוד מוקדם לדבר על זה.‬
‫לא אמרתי לו.‬
‫או שלא יכולתי להגיד לו,‬
‫כי לא ידעתי איך.‬
‫אבל אמצא דרך.‬
‫טוב. את תכיני קפה.‬
‫טוב.‬
‫הכלא עשה לך לא טוב, אחי?‬
‫אמרת שיש לך קשרים,‬ ‫ובכל זאת לא הצלחת לשחרר אותנו.‬
‫הייתם צריכים לחשוב על זה לפני שהתפרעתם.‬
‫שלום.‬
‫-שלום.‬
‫הנה שאלה, אהו:‬
‫גם לסהרה כואב ביד?‬
‫כואב ביד? למה?‬
‫תהיתי אם גם לה המעצר עשה טוב.‬
‫לא יודע, אבל לא יזיק לך לחטוף מכות ברחוב.‬
‫די, אחי.‬
‫תירגע. רק עכשיו השתחררת.‬ ‫אל תסתבך בצרות.‬
‫נחש מסריח!‬
‫היא בטח דיברה עם כרם.‬ ‫אבל זה בסדר, ככה זה אצלם.‬
‫מי זה כרם?‬
‫הוא סתם נחש.‬ ‫היית מרביץ לו אם היית מכיר אותו.‬
‫אלך לבדוק מה שלומה.‬
‫מה הוא אמר?‬ ‫יש לו יותר מדי ביטחון עצמי. הוא זומם משהו.‬
‫סהרה… עשיתי טעות?‬
‫אולי לא הייתי צריכה לספר להן על דניז.‬
‫אל תדברי שטויות.‬
‫הצלחנו אחרי חודשים של ניסיונות.‬
‫אבל אם כרם יודע,‬
‫אפילו ההתפטרות שלי לא תספיק.‬
‫הוא יעשה כל מה שביכולתו כדי שיפטרו אותי.‬
‫אהו, תראי. תעברי על כל הפרטים, טוב?‬
‫שלא נפספס שום דבר. בבקשה.‬
‫טוב.‬
‫אני אבדוק הכול.‬
‫את בסדר?‬
‫ענייני עבודה?‬
‫אני יודע מה יעזור לך. בואי.‬
‫נו באמת.‬
‫סתם הייתי ילדה חוצפנית.‬ ‫המקום הזה בסדר גמור.‬
‫הזיכרון התקלקל.‬
‫למה אתה כזה?‬
‫לא אמרת לי אף מילה בקיץ ההוא.‬
‫לא הסכמת להקשיב. לא יכולת לסלוח על…‬
‫העובדה הפשוטה שאספת‬ ‫את כל האנשים הטיפשים ההם‬
‫במקום שהיה מיוחד לנו,‬
‫והלכת לבלות איתם‬ ‫בלי לחשוב על הבן שחיבב אותך.‬
‫זהו?‬
‫אתה רציני?‬
‫קודם כול, לא ידעתי שהוא חיבב אותי.‬ ‫-אולי היית יודעת אם היית באה לבד.‬
‫לא נתת לי סימנים.‬
‫היית היחידה שלא הבינה. או שלא רצית להבין.‬
‫עשיתי הכול כדי למשוך את תשומת לבך.‬
‫לא היית צריכה. מספיק שהיית עצמך. את רואה?‬
‫הייתי בת 15.‬
‫גם אני.‬
‫טוב. לא נגיע רחוק בדיבורים האלה. טוב?‬
‫אני מתנצלת.‬
‫גם לך‬
‫וגם לנער ההוא.‬
‫למה לא באת בקיץ שאחריו?‬
‫איבדתי את הוריי בסוף הקיץ ההוא.‬
‫זה היה יום הנישואים שלהם.‬
‫היינו אמורים לנסוע לאנשהו לחגוג אותו,‬
‫אבל לא היה לי מצב רוח.‬
‫אז הם עלו על האופנוע של אבא שלי ונסעו.‬
‫ואז…‬
‫ואז‬
‫לקח לי זמן להתאושש.‬
‫לא ידעתי.‬
‫וכשבסוף הגעתי, לא היית פה.‬
‫עברנו לגרמניה בחורף ההוא.‬
‫הם נפרדו אחרי שנתיים בערך.‬
‫אימא שלי עברה לאיטליה.‬
‫אבא שלי התחתן שוב.‬
‫אז החיים שלי התפצלו לשלושה.‬
‫אתם עדיין בקשר?‬
‫אני לא נוסע במיוחד,‬ ‫אבל אנחנו נפגשים כשאני שם.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אל תצטערי. אני לא מצטער.‬
‫ככה יותר טוב לכולם.‬
‫אתה יודע, הייתי צריך להבין שזה אתה‬
‫לפני שגברת סמיהה סיפרה לי.‬
‫ברגע שראיתי את התצלום ההוא בתערוכה,‬
‫הוא דיבר אליי כל כך‬
‫שלא יכולתי לעמוד בפניו.‬
‫אבל אני לא מבינה.‬
‫למה שמישהו יסרב לפרס כזה?‬
‫למה לברוח מהישג גדול?‬
‫זו לא הסיבה שבגללה כולנו עובדים מלכתחילה?‬
‫איך הרגשת כשראית אותו בתערוכה לראשונה?‬
‫קשה לתאר,‬
‫אבל…‬
‫הייתי מהופנטת.‬
‫את רואה? זה הפרס שלי.‬
‫התמונות שאני מצלם ועורך‬ ‫לא רק לוכדות רגע מסוים.‬
‫הן לוכדות את הרגשות שלי, המחשבות שלי.‬
‫את העבר שלי, הציפיות שלי,‬
‫כל מה שהופך אותי למי שאני.‬
‫ואני…‬
‫מתחלק בזה עם כל מי שמסתכל.‬
‫אני יוצר חיבור. חיבור מיוחד.‬
‫זה לא מיועד לתחרות או להשוואה.‬
‫זה הפרס.‬
‫אז כאן גדלת.‬ ‫-בערך.‬
‫יפה פה.‬
‫אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫תפתחי.‬
‫- קוזאן -‬
‫אני שומר אבן מכל מקום שאני מבקר בו.‬
‫בשבילי?‬
‫- ריו טינטו -‬
‫בוקר טוב.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫זה הדבר היחיד שאני זוכר מהאוניברסיטה.‬
‫מה, אתה ארכיטקט?‬
‫כאילו… אם לסיים את הלימודים‬
‫זה סימן שאני אדריכל, אז כן.‬
‫אף פעם לא עבדתי בזה.‬
‫אז למה הדגם הזה?‬
‫בית חדש?‬
‫זה בית ישן.‬
‫ציירתי אותו בזמן הלימודים.‬
‫חשבתי שאולי אגור בבית כזה‬ ‫אם תהיה לי פעם משפחה.‬
‫והמשכתי לעבוד עליו בתור תחביב.‬
‫אז למה הוא עוד לא מוכן?‬
‫לא מיהרתי.‬
‫תודה.‬ ‫-תיהנו.‬
‫יש לי שאלה.‬
‫או בעצם, משהו שאני לא מבינה.‬
‫מה?‬
‫יש לך המון סיפורים, המון הצלחות,‬
‫המון הישגים, המון כישרון.‬
‫למה אתה לא רוצה שיכירו אותך?‬
‫מה את רוצה לדעת? תשאלי.‬ ‫-לא ככה.‬
‫אתה כבר מספר לי.‬
‫אבל לא יודעת,‬
‫אתה לא מתראיין ברדיו או בטלוויזיה.‬
‫טוב, זה הסיפור שלי.‬
‫זה פרטי. אלה הפצעים שלי.‬
‫מגיע להם שאחלוק אותם עם האנשים שיקרים לי.‬
‫שאר העולם יכול להסתפק בתמונות שאני מצלם.‬
‫חוץ מזה, התמונות כבר מספרות את כל הסיפור.‬
‫זה צריך להספיק.‬
‫שאלה אחרונה.‬
‫הנה זה בא.‬ ‫-קדימה.‬
‫איך הצלחת ליצור את התעלומה‬ ‫אחרי שהשם שלך כבר היה מוכר?‬
‫העובדה שלא יודעים מי אתה‬ ‫מצוינת ליחסי ציבור.‬
‫בעצם, אם אתה לא הולך לתערוכות‬ ‫ואומר ״אני צילמתי את התמונה הזאת״,‬
‫אתה רק שם.‬
‫וגם, אל תזלזלי באולאש.‬
‫הוא גאון בשיווק.‬
‫צריך לתת לו את הפרס.‬
‫אתה…‬
‫לחייך.‬
‫רגע, זה חם מדי!‬
‫זה מעולה.‬
‫אולאש?‬
‫מה קרה? בנות הזהב בסדר?‬
‫מה?‬
‫אהו רוצה לדבר איתך.‬
‫מה השעה?‬ ‫-ארבע בבוקר.‬
‫מה קורה, אהו?‬
‫מה?‬
‫הנה הם.‬
‫מה זאת אומרת אין לנו צלם, מרט?‬
‫הכול נסגר ביומיים האחרונים, אבל…‬
‫גיליתי כשהגעתי לאסוף אותו.‬
‫הוא מחוץ לעיר בצילומים אחרים.‬
‫זה כרם, נכון? הוא עומד מאחורי זה.‬
‫מה אני שואלת בכלל? ברור שזה הוא.‬
‫אבל אין לנו הוכחות.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫נחש מסריח! אני אדרוך עליו.‬
‫הגיליון עוד מעט יורד לדפוס‬ ‫ ועדיין אין לנו שער.‬
‫אל תדאגו. יהיה לכם שער.‬
‫תהיו שקטים.‬
‫מה?‬ ‫-אני אצלם אותו.‬
‫לא.‬
‫כלומר, אתה לא חייב. כאילו…‬
‫תודה רבה. אתה באמת לא חייב.‬
‫אל תדאגו. הוא צילם המון בשבילי.‬
‫הוא רגיל. זה בסדר.‬
‫בדיוק. אולאש צודק.‬ ‫הוא העביד אותי בפרך בזמנו.‬
‫אין בעיה, אני אעשה את זה.‬
‫יש לי רק כמה תנאים.‬
‫קודם כל, אני לא רוצה קרדיט.‬
‫שנית, תצמצמו את הצוות.‬
‫אני רוצה רק מאפרת אחת,‬ ‫מלבישה אחת ותאורן אחד.‬
‫וגם תחתימו אותם על הסכמי סודיות.‬ ‫-טוב.‬
‫ואותך אחתים על חוזה אחר.‬
‫אסור לך לנשק אותי על הסט.‬ ‫זה פוגע לי בריכוז.‬
‫נתחיל עם שחר. אתם תארגנו את הצוות.‬
‫טוב.‬
‫תודה לאל.‬
‫יופי.‬
‫טוב. תתקרבי קצת.‬
‫יפה לך.‬
‫מה?‬ ‫-החולצה. הצבע הולם אותך.‬
‫אף פעם לא ראיתי את דניז עובד.‬
‫מה ראית אותו עושה? ספרי לי קצת.‬
‫אהו!‬
‫מה את רוצה, אהו?‬
‫מה נראה לך, סהרה? אני רוצה את הראיון.‬
‫דיברת איתו?‬ ‫-לא.‬
‫וגם לא אדבר, כי הוא לא מעוניין.‬ ‫ויתרתי על הרעיון.‬
‫מה פתאום ויתרת?‬ ‫את מבינה על מה את מוותרת?‬
‫כן.‬
‫הסכם זה הסכם.‬
‫אתפטר.‬
‫סהרה, את מדברת שטויות.‬
‫את חשובה לו כל כך שהוא הסכים לצלם,‬
‫ואת לא יכולה לראיין אותו?‬
‫הוא לא רוצה קרדיט על הצילומים, אהו.‬
‫בסדר? אף אחד לא ידע שזה הוא.‬
‫ראיון זה שונה.‬
‫את מתנהגת באנוכיות.‬
‫אני מתנהגת באנוכיות?‬
‫את מבינה מה את מבקשת ממני?‬
‫כן, אני מבינה לגמרי.‬
‫למשל, אני מבקשת ממך לא להיכנע לכרם.‬
‫אני מבקשת שלא תפקירי את כל הצוות שלך.‬
‫את מבינה מה את מסכנת בהחלטה הזאת, סהרה?‬
‫באמת קל לך כל כך ‬ ‫להפנות עורף לחברי הצוות שלך?‬
‫בואי לא נדבר על זה היום, טוב?‬ ‫את לא מבינה אותי היום.‬
‫אני באמת לא מבינה אותך היום.‬
‫זו לא הסיבה שפנינו אליו מלכתחילה?‬
‫זה הרגע המושלם. למה את מחכה?‬
‫לא אנצל את הגבר שאני אוהבת בשביל זה, אהו.‬
‫טוב. תעשי סדר בראש ונדבר בהמשך.‬
‫איך הולך?‬ ‫-בסדר.‬
‫איך אצלך?‬
‫קרה משהו?‬ ‫-לא.‬
‫חתמתי בסוף על החוזה שאוסר עליי לנשק אותך?‬
‫באסה.‬
‫זה לא הוזכר בחוזה.‬
‫טוב, כולם למקומות.‬
‫טוב. הבחורה בוורוד, זוזי קצת ימינה בבקשה.‬
‫טוב. להישאר ככה.‬
‫כן, בדיוק ככה. יופי.‬
‫טוב.‬
‫מי זה?‬
‫אוי לא.‬
‫זה כרם. המניאק הגיע.‬
‫מי?‬ ‫-סתם איזה אפס.‬
‫יש לו התערבות עם סהרה‬ ‫שהמפסיד בה צריך להתפטר.‬
‫היית מרביץ לו אם היית מכיר אותו.‬
‫כן? אז כדאי שאכיר אותו.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫יש כל מיני דברים‬ ‫שחשבתי שתעשי מתוך שאפתנות,‬
‫אבל לשכב איתו בשביל ראיון…‬
‫מה אתה מקשקש, יא דפוק?‬
‫שמור על הפה שלך, יא אפס!‬
‫תירגעי!‬ ‫-מה קורה?‬
‫הוא יודע על התוכנית שלך?‬ ‫הוא יודע שאת מנצלת אותו?‬
‫אני ארצח אותך!‬ ‫-בבקשה.‬
‫מה קורה פה? מה קרה?‬
‫דניז…‬
‫מה קרה?‬ ‫-זה כרם.‬
‫שלום.‬
‫אני העורך של ״אינטנס מן״.‬
‫אולי תניחו לי? אני כל הזמן מסרב לכם.‬
‫כשנודע לי שאתה באסוס,‬
‫הבנתי שהסכמת להצעה של סהרה להתראיין.‬
‫מה להתראיין?‬
‫טעיתי?‬
‫רגע, ה…‬
‫ההתערבות הזאת‬
‫הייתה על הראיון?‬
‫רגע, כל זה היה סביב הראיון?‬
‫דניז…‬
‫אפשר לדבר ביחידות?‬
‫זאת שאלה פשוטה, סהרה.‬
‫כל זה היה רק בשביל ראיון מחורבן?‬
‫לא.‬
‫טוב, בהתחלה.‬
‫אבל אז, לא.‬
‫לא ייאמן.‬
‫תקבל את הראיון שלך.‬ ‫גם ככה סהרה כבר יודעת הכול.‬
‫היא לא צריכה אותי.‬
‫את יכולה לקבל את התמונות מאולאש.‬
‫מזל טוב. ניצחת בהתערבות.‬
‫דניז…‬
‫נו, סהרה…‬ ‫-אני…‬
‫דניז!‬
‫דניז, בבקשה חכה!‬
‫דניז!‬
‫איפה היית?‬
‫פה.‬
‫מתי התקלחת בפעם האחרונה?‬
‫מה את עושה?‬
‫מצילה אתכם מכרם.‬
‫זה הראיון עם דניז? את באמת עושה את זה?‬
‫צדקת.‬
‫אין לי זכות להפנות לכם עורף.‬
‫לא אכפת לי מהקידום,‬ ‫אבל אם זה מה שצריך כדי לעצור אותו…‬
‫את בטוחה שאת רוצה לחשוף את דניז?‬
‫צריך לספר את הסיפור שלו.‬
‫ואין לי כבר מה להפסיד.‬
‫תשיגי את התמונות מאולאש כמה שיותר מהר.‬
‫אני יוצאת לחופשה.‬
‫אנשי הצוות יודעים מה לעשות.‬ ‫תתקשרי במקרים דחופים בלבד.‬
‫מזל טוב, סהרה.‬
‫-מזל טוב.‬
‫בראבו!‬
‫מזל טוב, סהרה!‬
‫- עורכת ראשית‬ ‫סהרה ארדניז -‬
‫אוי, מותק…‬
‫מזל טוב.‬
‫סוף סוף. מזל טוב.‬
‫- עורכת‬ ‫סהרה ארדניז -‬
‫- עורכת ראשית‬ ‫סהרה ארדניז -‬
‫שלום, בוס.‬
‫את יכולה בבקשה לאשר‬ ‫את המייל הראשון שלך בתור בוסית?‬
‫- דניז המרדן והמסתורי -‬
‫- סנטוריני, יוון -‬
‫- נאיקה, מקסיקו -‬
‫- אסוס -‬
‫הלו! תתעורר, אחי.‬
‫תתעורר. קדימה.‬
‫אולאש, אני לא יכול לבוא איתך כרגע.‬ ‫תן לי לישון.‬
‫נו כבר. הבאתי בייגלים, הכנתי תה.‬
‫די כבר לשחק אותה עצוב, הרוס וגוסס.‬
‫קום, תתעורר.‬
‫למה ישנת למטה?‬
‫התעצלתי לעלות למעלה.‬
‫נראה לך שאני מאמין לזה?‬ ‫פשוט לא רצית להיות לבד שם.‬
‫אולי תלך, אולאש? ברצינות.‬
‫לא באתי עד הנה‬ ‫בשביל הפרצוף החמוץ שלך.‬
‫הנה. זאת הסיבה שבאתי.‬
‫הראיון שלך.‬
‫קח, תקרא. תצרוך משהו חוץ מאלכוהול.‬
‫אתה ואהו עדיין ביחד?‬
‫היא חזרה לאיסטנבול.‬
‫בטח תעזוב כשהעונה תיגמר.‬
‫יש לי רעיונות. נראה.‬
‫תקשיב, אני שמח שלא התראיינת.‬
‫זה לא היה יוצא כזה טוב.‬
‫היא הסבירה בדיוק מי אתה ומה הסיפור שלך.‬ ‫תקרא את זה, ברצינות.‬
‫אולי זה יעזור לך‬ ‫לכוון את הכעס שלך ליעד הנכון.‬
‫תריבו ואז תשלימו.‬
‫ואז שוב תריבו ושוב תשלימו.‬ ‫בסוף תסתדרו.‬
‫- מרדן ומסתורי‬ ‫דניז טונאלי -‬
‫״הוא מאמין שכל הפרטים עליו,‬ ‫שאנשים תוהים לגביהם,‬
‫״אופיו, העבר שלו, החלומות שלו,‬ ‫כבר קיימים ביצירות שלו,‬
‫״ושאם הוא יהיה דמות מוכרת,‬
‫״זה יפגע בקשר הבלתי־אמצעי עם הצופים.‬
‫״לכן הוא מסתתר.‬
‫״אני לא מסכימה איתו, אבל אני מכבדת אותו.‬
‫״לכן לא אראה לכם את פרצופו.‬
‫״אשמור את הגבר אותו חיפשתי במשך שנתיים,‬
‫״את חברי מילדותי ואהובי‬ ‫אותו הכרתי במשך 15 שנה, אנצור בלבי.״‬
‫למרות שהוא נמצא‬ ‫כמעט בכל זיכרונותיי הטובים מגיל העשרה,‬
‫איבדתי את עצמי בחששות שלי כבוגרת‬ ‫ושכחתי את הצד הכי טהור ואמיתי שלי.‬
‫שכחתי מי אני.‬
‫מצאתי את עצמי מוכת אלם ומהופנטת‬
‫לפני שנתיים בתערוכה‬ ‫שבה ראיתי תמונה שהוא צילם,‬
‫מפני שהיא הזכירה לי את מה ששכחתי.‬
‫סהרה!‬
‫מה, אהו?‬ ‫-למה את לא לבושה?‬
‫ככה תבואי למסיבת הקידום שלך?‬ ‫-אני לא באה.‬
‫את מתנהגת מוזר, סהרה. את בסדר?‬
‫אני ממש לא בסדר, טוב?‬ ‫אין לי שום סיבה להיות בסדר.‬
‫לא מעניינים אותי המסיבה והקידום.‬
‫די, קחי את עצמך בידיים. קומי!‬
‫קומי, הולכים.‬ ‫-תעזבי אותי!‬
‫תקשיבי, מותק,‬
‫את צריכה להתכונן.‬
‫זו לא את, סהרה.‬
‫לא, אני חושבת שזאת לגמרי אני.‬
‫את לא רואה שכואב לי?‬
‫אין לי מצב רוח לחגיגות. רדי ממני.‬
‫זו בדיוק הסיבה שאנחנו יוצאות.‬
‫כדי לשנות אווירה.‬
‫בואי, בבקשה. תני לנו לתמוך בך.‬
‫כולם דואגים לך.‬
‫אל תנעלי את עצמך פה.‬
‫מה יקרה לך ולאולאש?‬
‫אני לא יודעת. לא דיברנו על זה. נזרום.‬
‫פגעתי גם ביחסים שלכם.‬ ‫-אל תדברי שטויות.‬
‫אנחנו בסדר.‬
‫הוא המליץ על המסעדה הזאת.‬ ‫הוא מדהים. הוא מכיר את כל המקומות.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫אני רוצה להרים כוסית לחיי הקידום של סהרה.‬
‫מזל טוב.‬ ‫-לכולכם.‬
‫אני חושב שתורי לדבר.‬
‫אתה מוכן לחשוף את עצמך רק כדי לענות לי?‬
‫חשבתי שאני שמור בלבך.‬ ‫אף אחד לא ימצא אותי שם.‬
‫חוץ מזה, אני לא מפחד להיות טוטאלי כמוך.‬
‫אם ככה,‬
‫למה עזבת?‬
‫למה לא הקשבת לי?‬
‫למה לא האמנת שאני אוהבת אותך?‬
‫זה וידוי?‬
‫המאמר שהביא אותך הנה היה וידוי.‬
‫זאת רק שאלה.‬
‫אז כדאי שאענה.‬
‫סוף סוף זה קרה.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬