Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
FÅ MEG TIL Å TRO
Sakk farten!
Ta telefonen, mimmi.
MIMMI
Farmor!
Hvor er du?
Farmor!
Hvor er du, mimmi?
-Farmor! -Er ikke fru Aysel hjemme heller?
Mormor sa hun hadde hjertebank, og jeg får ikke tak i henne.
-Doruk, sant? Hvis jeg ikke husker feil. -Du husker feil.
Som vanlig.
Jeg får ikke tak i farmor. Det ringte, men nå er mobilen slått av.
Vårt er stengt, men kanskje dette er åpent.
Det er lukket.
-Det ringer, men hun svarer ikke. -Den er der inne!
Tenk om de ikke kan ta den?
Kom igjen!
Der går døra mi!
Hva har dere gjort?
Hold på den greia.
Dere er som unger.
Du kan ikke si at du har hjertebank og så ikke ta telefonen.
Jeg var opptatt, og kom hit for dette?
Hvor var dere?
På stranda.
Mobilen må ha gått tom for strøm.
Jeg la igjen min her.
Jeg ante ikke at du ville komme med én gang.
Hva trodde du jeg ville gjøre? Kan du si meg det?
-Det holder! -Ja.
Vi er ikke unger.
Når jeg ringer deg, er det enten: "Jeg er i Europa",
"Ingen dekning. Jeg ringer deg", eller "Jeg er på et fjell. Ikke ring meg."
-Gi deg. -Dere har aldri tid til oss.
Dere kom bare fordi dere trodde vi var døende.
Jeg tok målene, men kan ikke installere det i dag.
Nei vel. Det er greit.
Det går bra. Jeg er her.
Hva mener du? Hvorfor ville det ikke gå bra ellers?
Man vet aldri. Det kan være innbruddstyver eller glassknusere.
-Noen må kanskje gripe inn. -Sier du det?
Er ikke du for gammel til å leke hvit ridder?
Jeg er rasende allerede.
Jøss. Husker du hvor gammel jeg er?
Vi går nå, gutten min.
Du kom helt hit. Han må være sliten.
Hvis dere blir engstelige, kom hjem til meg.
Kom, gutten min.
Jeg lar den bli igjen her. Den er ubrukelig nå.
-Kom, mormor. -Da går vi.
Det er bare noen få riper. Jeg ødela den ikke. Drittsekk.
Mimmi, går det bra?
Jeg har det helt fint. Bedre enn de fleste 20-åringer.
Men går det bra med deg?
Hvorfor knuste du døra mi?
Har du ikke nøkkel?
Jeg var på vei til jobb, farmor.
Jeg tenkte ikke på å ta med nøkkel.
Jeg var så redd for å miste deg også.
Jeg er her for å bli, vennen.
Jeg lar deg aldri være alene.
Jeg har savnet deg.
Jeg har savnet deg veldig.
Å, jenta mi.
Hva gjør jeg her?
-Hva slags spørsmål er det? -Mormor.
Du laget aubergine-börek.
Hva er du ute etter?
Mitt udugelige barnebarn. Jeg har ikke hørt fra deg på lenge.
Jeg har fått Ulaş til å se til deg hver uke.
Jeg har hatt mye å gjøre på jobb i det siste.
Du er ikke sur på grunn av det. Det er noe annet.
Jeg har blitt forsømt.
Tror du jeg ville forsømme deg?
Du er dronningen min.
Jeg savnet deg.
Selvsagt.
Hør her.
Ikke gjør det igjen, ok?
Bare be meg komme. Jeg kommer uansett hva.
-Ok? -Ok.
-Å, vennen. -Litt börek skader ikke.
Spis. Håper det smaker.
Hun har det bra, men jeg blir ut helgen.
-Hvordan går det der? -Det er mannedelen.
Kerem har vært på Selins kontor hele dagen.
Han vil gjøre forsiden neste måned.
Selin ser ut til å like det.
Jeg er ikke borte én dag engang. Hva har han tenkt?
En utenlandsk modell som er her for noe annet.
Hun har et samarbeid med et luksuriøst undertøysmerke.
En hel kolleksjon.
Fotoshooten er ferdig. Bare intervjuet igjen.
Hvordan ser den ut?
REDAKTØR SAHRA ERDENIZ
Jeg mener, bildene er fine,
men langt fra estetiske.
Kvinnehatende opportunist.
"Vi venter bare på at fotografen kommer tilbake, Selin."
Hvis Selin innser at du lyver,
får han forsiden og blir sjefredaktør.
Jeg prøvde bare å kjøpe mer tid.
Vi får ikke tak i fyrens agent engang.
Du gjør meg sprø. Han er borte vekk!
Kan du roe deg ned? Jeg skal finne ut av det.
Greit. Vent på min telefon, ok? Snakkes senere.
Greit. Jeg venter.
Svin.
Du jobber for hardt.
Bare ro deg ned litt, vennen.
Hvis du bare visste hva jeg går gjennom.
Gi denne til Semiha.
Det er tallerkenen hennes.
Hvorfor meg?
Skal jeg gjøre det når barnebarnet mitt er her?
Hva ville folk tro?
Kom igjen, tulla. Bare gjør det.
Kom igjen. Av sted, vennen.
-Greit. -Kom igjen.
Deniz, kom ned hit et øyeblikk.
Hva skjer?
Sahra kom med en tallerken. Ta den.
Jeg orker ikke hun jenta.
Jeg er full av deig. Hun har stått der lenge.
-Kom igjen. -Utrolig.
Her.
Noe du ville si, Deniz?
Så du husker navnet mitt.
-Jeg antar at du ikke laget dette. -Hvorfor bryr du deg?
Fordi det er godt. Tynt og smakfullt. Så det kan ikke være deg.
Jeg håper din art dør ut.
Ønsketenkning.
Idiot. Jeg håper du setter det i halsen.
Fortsatt den samme 15 år gamle gutten.
Ja da! Hurra!
Drit og dra, Kerem! Drit og dra! Ja!
Drit og dra! Ja!
-Å, farmor. -Rolig nå. Hva skjedde?
Hva har han gjort nå?
Han ville stjele forsideintervjuet mitt, men barnebarnet ditt fikser det.
Husker du fotografen jeg har fortalt deg om?
Deniz Tunalı.
Å kalle verkene hans fotografier er en stor urett.
De er kunstverk.
Uansett. Han vant en global, prestisjefylt pris.
Og så?
Og så takket han nei. Kan du tro det?
Han er den første som avslår prisen.
Det er latterlig.
Alle har vært etter ham, men han er borte vekk.
-Hva mener du? -Han er umulig å finne.
Ingen vet hvor han er.
Vi vet navnet, men får ikke tak i ham.
Hvis jeg bare hadde et bilde av ham…
Har du hørt om en liten greie kalt Internett?
Ok, farmor.
Søk på navnet hans og si hvor mange treff du får.
Hvis du ikke når ham, hvorfor er du så glad?
Et blad i Storbritannia ville ha et intervju, men han avslo.
Jeg spurte en venn som jobber der. Hun ga meg agentens nummer.
Hva om han avslår forespørselen din også?
Det gjør han ikke,
fordi forfremmelsen min avhenger av det.
Han må bare overbevises.
SVIN
Hva vil du, Kerem?
Vil du fortelle Selin
at du ikke når vår berømte fotograf og ba teamet ditt lyve om det,
eller kan jeg si det og bli forfremmet isteden?
Du skal ikke gjøre noen ting.
Så hold det tullpratet for seg selv og vent på intervjuet.
Bare innrøm det. Jeg vant. Godta tanken på at jeg er sjefen din.
Jeg vil heller si opp.
REDAKTØR KEREM SOYLU
Hvorfor ikke?
Den som får forsiden får forfremmelsen, og den andre sier opp. Greit?
-Avtale. -Jeg vil nyte seieren.
God morgen. Hva skjer?
Katten min kommer ikke ned.
Deniz sover fortsatt.
-Stopp! Jeg skal hjelpe deg. Vent. -Vær forsiktig, kjære.
Ubrukelige slask. Sånn.
-Jeg holder den. -Gå til side. Jeg klarer det.
Kjære vene! Hva er det du gjør?
-Slapp av. -Hva er det som foregår?
Vent. Forsiktig! Flytt deg, Semiha.
Det går bra, farmor.
Å nei!
-Pokker! -Pokker, Semiha.
-Er ikke Deniz våken ennå? -Nei, dessverre.
Slutt. Vi trenger ikke han.
-Jeg hopper. Kan dere flytte stigen? -Vent.
Jeg er for svak til å løfte den.
-Deniz! -Farmor, vent!
Ikke gjør det. Jeg hopper. Det går bra, Semiha.
Flytt deg, Semiha. Jeg hopper.
-Kom igjen! -Vent, Sahra.
-Hva er det? -Hjelp, Deniz. Hun sitter fast der.
Vekket dere meg for dette, mormor?
Hva gjør du her?
Prøver du å falle igjen?
Jeg tenkte at det er bedre at jeg faller enn fru Semiha.
-Så omtenksom du er. -Uansvarlig dust.
Slutt å tirre meg, ellers lar jeg deg være der.
Hvorfor klatrer du i trær?
Du spankulerer ned gata i høye hæler.
Du er ikke bygget for dette.
Tror du jeg trenger din hjelp? Flytt deg!
Flytt deg! Jeg hopper. Du er ingen superhelt.
-Fy… -Å nei!
Unnskyld. Det var ikke med vilje.
Unnskyld. La meg se.
Ikke rør meg.
Du har gjort nok. Jeg trenger ikke flere episoder.
Gå og lapp ham sammen.
Semiha har sikkert tatt seg av det.
Du kan be om unnskyldning samtidig.
Kom igjen.
Her er teen din.
Kom inn, kjære.
Hva i…
Jeg…
Farmor sendte førstehjelp-greier, men dere har allerede…
Jeg tar dem. Takk.
-Det bildet kjenner jeg. -Gjør du?
Det er fra Deniz' første utstilling.
Du husker vel at Deniz tok mange bilder under oppveksten.
Han var glad i det, så han fortsatte.
-Deniz Tunalı? -Ja, Tunalı.
Så fotografen som tok dette bildet, Deniz Tunalı,
er Deniz Tunalı, barnebarnet ditt?
Ja. Barnebarnet mitt, Deniz Tunalı.
Deniz Tunalı.
Deniz Tunalı er her, og jeg ga ham kul i hodet.
Jeg må si opp hvis jeg ikke blir forfremmet.
Så bare slipp alt og kom hit. Jeg tekster det du må ta med.
Så ei jente dukket plutselig opp,
og kastet din dyrebare hjelm gjennom glassdøra?
Så plukket du den opp og ga den til henne.
Du ga henne hjelmen du ikke lot meg røre. Og så ga hun deg kul i hodet.
Veldig bra. Utrolig bra jobba av henne.
-Alt dette er på grunn av deg. -Hva? Meg?
Hvorfor dro du plutselig til Lesvos nå?
-Et glass vann. -Det er ikke så ille.
Glad du er her. Semiha savner deg.
Jeg vedder på at hun har rett.
Du mister hodet iblant.
Du blir sint uten grunn.
Jeg har grunn til å være sint på henne.
Hva mener du?
Vent. Denne jenta…
Denne jenta må jeg møte.
Se på deg.
Jeg vet ikke om jeg bør være glad eller trist.
Ting ble kompliserte.
Jeg burde ha innsett det da jeg så det på utstillingen.
-Den båten… -Hvilken båt?
Bare glem båten. Det er mitt problem.
Hva gjør vi nå?
Jeg kjenner Deniz godt. Han vil aldri tilgi meg.
Det er jo flere år siden. Han har sikkert endret seg.
Folk endrer seg ikke, Ahu.
Vi får ikke intervjuet om han ikke tilgir meg.
God morgen!
-God morgen! Stå opp! -Hva?
Stå opp! Sånn ja. Kom igjen.
Kom igjen, Sahra. Dette er altfor tidlig.
Bare en time til. Én time.
Bare én time.
Slutt å tulle. Kom deg opp. Vi må shoppe.
-Kom igjen! -Dette er et feriested.
Butikkene åpner ikke så tidlig. Er du gal? Bare én time.
Hallo?
God morgen.
Hvilken utgave var det, sa du?
Jeg sjekker med én gang og ringer deg tilbake.
Tusen takk. Ha en fin dag.
God morgen, fru Semiha.
God morgen, kjære.
Jeg tenkte at vi kunne spise frokost sammen
så vi kan lette på spenningen, og jeg kan beklage nok en gang.
Hvis dere vil, så klart.
Selvsagt, kjære.
Greit. Kult. Jeg skal se til farmor.
Mens vi jager august-forsiden, går det nedenom med juli-forsiden.
Hvorfor sa du ikke fra? Merts intervju er greit, men vi trenger nye bilder.
God morgen til deg også, vennen.
-Morn, jenter. -Morn.
Skal vi flytte kontoret deres hit?
Hvem er Mert? Han kunne kommet og.
Noen må være i Istanbul å jobbe med denne månedens forside.
-Jeg lager litt te. -Jeg hjelper deg.
God morgen, mimmi. Hvor skal du?
-Hjelpe til. -Nei.
Jeg inviterte fru Semiha og Deniz.
Mens Ahu lager te,
kan vi snakke om hvorfor du ikke sa noe
mens jeg lette etter Deniz Tunalı overalt.
Hva ville skjedd?
Du ville ha maset hull i hodet på ham.
Du ville ha plaget ham.
Så jeg tenkte dere to burde ordne opp i ting først.
For en god idé.
Seriøst. Så gikk det slik du ville?
Jeg sa ikke at du skulle gi ham kul i hodet.
-Hvor er teen, Aysel? -Kommer, kjære.
Slutt å mase på meg, for pokker.
Her, kjære. Den er oppå det skapet.
Hvor er gaven min?
I skapet i stua.
Her er böreken.
Vær så god.
Hvor er Deniz? Sover fortsatt?
Han kom ikke hjem i går.
God morgen. Ta deg litt kaffe.
Jeg vil heller høre det fra en vakker kvinne.
Alle må godta skjebnen sin.
Hei. Kom deg opp.
Vi skal spise frokost hos dronning Semiha.
Jeg vil ikke drikke kaffe med deg hele dagen.
Hun spiste sikkert frokost for flere timer siden.
Man spiser når man våkner. Klokka spiller ingen rolle.
-Så ikke bli med. Gjør som du vil. -Ja vel. Greit.
Hva i…
Hvem er Deniz?
Han ute av stand til å smile.
Han er søt.
Bildene hans er mye mer imponerende enn ham.
Hvordan kan en som kan fange så intense følelser være en stor dust?
Hvorfor kom ikke dere to i går?
Dere gikk glipp av en nydelig frokost i hagen.
Han var gretten.
Jeg sa at dronning Semiha savnet meg, men det gjorde ham sjalu.
Han er sur på nabojenta og. Kjempegretten.
Böreken er god.
-Ta litt, Ulaş. Kom igjen. -Du! Hva gjør du?
Kompis…
Jeg er glad i deg. Jeg spiser i hagen.
-Hvor skal du? Gi meg den! -Nei, den får du ikke.
-Slipp! -Hva gjør du?
-Nå kan du gå hvor du vil. -Dere to blir aldri voksne.
Min porsjon er større.
Så dere er barndomsvenner?
-På en måte. -Ikke egentlig.
Vi var ikke venner.
Langt ifra, faktisk.
Hva er problemet mellom dere?
-Håper det smaker. -Deniz.
Vent litt. Straks tilbake.
Hva er det?
For å erstatte din.
Fatter ikke hvorfor du ikke kan bruke din.
Uansett. Som en unnskyldning.
Jeg ba Ahu om å ta med en ny, og det gjorde hun.
Å nei.
Jeg bare… Jeg er…
Jeg ringte butikken og bestilte en,
så de antok at den var til meg.
Beklager. Jeg mener det.
Det går bra, Ahu. Du trengte ikke å kjøpe en.
Takk. Det var snilt av deg.
Altså… Dette burde ikke ha skjedd.
Jeg liker faktisk fargene.
Jeg også, men den gamle hadde affeksjonsverdi.
Jeg visste jo at frøken Sahra er flink til å ødelegge gode minner.
Så det ikke din feil, Ahu.
Semiha så etter en blomsterpotte.
Denne funker bra. Takk.
Gretten.
Hvis du vil ha Kerem til sjef, så bare si det, Ahu.
Greit. Operasjon trojansk hest fortsetter.
Jeg snakker om Ulaş. Han blir vår trojanske hest.
Han vil fortelle oss
om sin venns smak, svakheter, hva han liker å gjøre…
Hele rutinen hans.
Hvordan skal du få til det?
Sånn her.
Hallo. To gin og tonic.
Beklager. Jeg kjente deg ikke igjen.
Ulaş, ikke sant?
Jobber du her?
På en måte. Overraskende å se dere her.
Vi trengte en pause.
Dette skal være det beste stedet, så vi ville prøve det.
Er dere sultne? Hva vil dere ha?
Overrask oss.
Greit. Jeg lager cocktailene først.
Hva er planen?
Ok. Ulaş kommer straks, vi inviterer ham til bordet vårt.
Når Deniz kommer, må han sitte med oss.
-Hva om han ikke kommer? -Det vil han.
Forresten, noe nytt om juliforsiden?
Siden du ikke liker noe, nei, dessverre.
Vi kan ikke komme på noe nytt og originalt hver gang.
Det bør dere. Håper det smaker.
Kan jeg bli med på idémyldringen?
Ja visst. Slå deg ned.
Sett i gang.
Hva tenker dere? Hva vil dere ha?
Jeg jobbet i reklamebransjen før. Dere kan si det.
Temaet er bærekraftig mote.
En industripioner tar steget mot gjenvinnbar, miljøvennlig mote.
Teamet mitt skriver om det.
Selve artikkelen er grei, men fotoshooten er en fiasko.
Vi kunne ikke tilfredsstille frøken Sahra.
Kan vi ikke gjøre ta bildene her?
Jeg tror dette er stedet du leter etter.
Hva ser du etter?
Jeg vil at det skal være friskt og naturlig,
representere både fortid og fremtid, enkelt, men sofistikert,
og ekte.
-Unnskyld meg. -Deniz vil ha hjelmene sine, sjef.
Ok. Jeg skal hjelpe dere.
Hei, Deniz! Kom hit.
De maser stadig om et intervju.
Gi meg hjelmen.
Hent begge hjelmene fra kontoret.
-Begge? -Babakale.
Fantastisk ved solnedgang.
Det er flotte fiskebåter og en molo der.
Utsikten er fantastisk. Deniz kan kjøre deg.
Ahu og jeg tar en titt på andre alternativer.
Hva skjer?
Unnskyld oss. Kom hit litt.
Ikke vær en idiot. Vær høflig.
Ser du? En utmerket mulighet.
Snakk språket hans, grip øyeblikket og gjør noe sprøtt.
-Seriøst? -Ja.
Håper han ikke dreper meg når han finner ut at jeg ba om intervjuet.
Skal du ta den?
Kom igjen, da.
Kan du kjøre helt ut dit?
Er det sånn det skal være?
Vi er ikke 15 lenger, sant?
Kan vi gå til et roligere sted ved vannet?
Bra.
Nei.
Vær så snill. Som en unnskyldning.
For alt.
La oss legge det bak oss.
Er dette ditt nye fristed?
Skal du ta dette stedet også?
Jeg prøver å lære av feilene mine.
Det er praktfullt.
Reising, utforsking…
Du har ikke tid til det, sant?
Jeg vet om mye bedre steder.
Jeg hører du aldri forlater huset når du er her.
Kikker du fortsatt på stjernene?
Samler du fortsatt på steiner fra steder du vil huske?
Du husket det.
Det var du som hevdet å ha glemt.
-Er du gal, kvinne? -Nei!
Hvor skal du?
Seriøst…
Du er utrolig.
Bravo!
Nøklene mine er borte.
Hva mener du? Er sykkelnøklene borte?
-Det er umulig. -Mistet du dem i vannet?
Ja visst! Jeg er faktisk gal, så jeg kastet nøklene uti.
Hvorfor hadde du dem i lomma da du…
Hva gjør vi nå?
Vi går.
Hva mener du?
-Deniz… -For en gangs skyld. Bare én gang.
Kan ting med deg gå bra én gang?
Er det umulig? Må det gå utover meg hver gang?
-Hør… -Ikke snakk til meg. La være, Sahra.
Deniz, men seriøst…
Hold kjeft. Bare hold kjeft.
Deniz…
-Unnskyld, Deniz. -Ikke be om unnskyldning engang, Sahra.
Jeg vet ikke engang hva du ber om unnskyldning for.
Når du beklager deg, går det ille med meg.
Ikke snakk til meg.
Ikke kontakt meg. Lat som jeg ikke eksisterer.
Her er et spørsmål. Hva er greia mellom deg og Ahu?
Er det noe der? Hva er det?
Der. Endelig er du ærlig med meg.
Hun er pen og snill. Vi kommer overens.
-Hva er problemet ditt med Sahra? -Hun er uberegnelig.
Hun har ikke endret seg.
Hun oppførte seg alltid som om hun hadde rett til å si og gjøre alt.
Ingenting har endret seg. Jeg burde gratulere henne.
Jeg orker ikke å håndtere nok en katastrofe.
Kos deg med Ahu, men hold meg utenfor.
Du sa de ville begynne å like hverandre hvis vi lot dem være. Hva skjedde?
Se på dem.
Deniz dro ved daggry.
-Hvorfor gjorde Sahra det? -Hun gjorde ingenting!
De har sett etter hverandre i årevis.
En dag vil de innse det på en eller annen måte, men hvordan?
-Faktisk… -Faktisk…
.Fortsett. -Hør her.
Skal vi tulle litt med dem?
Jeg tenkte nettopp på det. Det er en god idé.
Greit. Jeg er lei for det.
Jeg ringer deg straks tilbake. Ok. Takk. Ha en fin dag.
Jeg trodde jeg kunne stole på teamet mitt.
Jeg jobber ræva av meg for neste måneds forside,
men de fikser ikke denne måneden engang.
Det er ikke teamet du egentlig er sint på.
Du er sint på dem uten grunn.
Fortell hva som skjedde i går kveld.
Det spiller ingen rolle. Utfallet er det viktigste.
Utfallet er at herr Deniz forbyr meg å ta kontakt med ham.
Vi snakker med Ulaş. Kanskje han kan overbevise ham.
Han forråder ikke barndomsvennen for ei jente han kysset i går.
Han liker meg.
Uansett. Alle stedene ser fine ut.
Det er bedre om vi kan innlemme ruinene og gatene i gamlebyen.
Ok. La oss dra og ta en titt. Greit?
Jeg kan åpenbart ikke overbevise Deniz.
La oss gjøre vår siste utgave best mulig.
Kom igjen. Ikke vær sånn.
Ta deg sammen. Vi trenger din hjerne.
Hvor har dere vært? Glem det. Bare følg meg.
Hvorfor er vi her, mormor?
Det er mange turister her.
Vi kunne ha skaffet deg det du trengte.
-Så du hadde sluppet. -Slutt å snakke og følg meg.
Vi går innom kulturavdelingen.
Din venn der vil hjelpe oss.
Jeg sendte klærne. De vil diskutere med merket.
Overflyttingen er gjort. Vi er klare.
Og byrået?
Det meste er klart,
men Mert må ringe fotografen for å få ham hit.
Jeg hater fotografer.
Vent her. Jeg kommer straks.
-Velkommen, Deniz. -Takk.
-Hva bringer deg hit? -Følger bare ordre.
Dere pleide å unngå hverandre.
Har dere skværet opp?
Vi var ikke fiender.
Naim, kan du hjelpe meg?
Jeg kommer, fru Semiha.
-Hold disse litt. -Hvorfor?
Bare hold dem. Jeg må gjøre noe. Jøsses.
Ja så? Hva må du gjøre?
Lykke til.
Hei.
Jeg tekstet deg, men…
Hva med en gåtur?
Jeg jobber nå.
Det går bra. Gå dere. Jeg kan ordne resten.
Lykke til.
-Hva skjer, karer? -Vi beundrer bare skjønnheten.
Ja så?
Jeg ba dere ikke om å sette dere, men…
Det er bra å beundre skjønnhet.
Så vi ville se det på nært hold.
I helvete, mann?
-Frue du misforsto… -Jeg er ingen frue!
-Å nei! Skill dem! -Frue…
-Ikke kall meg det! -Stopp, frue!
Har du fått nok, din kødd?
Jeg skal…
Hvem tror dere dere trakasserer? Jeg skal…
Hva gjør hun?
-Stopp! Slutt! -Gi dere!
-Kom igjen! -Gi dere!
-Slutt. -Jeg skal…
-Jeg skal… Hvor er den andre? -Slutt. Det er over.
Gå. Kom igjen.
-Gå. -Kom igjen.
Å nei.
Hva har vi gjort, Semiha?
Tusen takk. Jeg mener det.
Jeg sitter i en varetektscelle for første gang, takket være deg.
Dette er ikke dagligdags for meg heller.
Om du ikke hadde dukket opp, hadde vi ikke endt opp her.
-Så det er min feil? -Ja, det er det.
Hvis du ikke hadde angrepet ham,
hadde jeg hatt loven på min side da politiet kom.
Utrolig. Å hjelpe til er en forbrytelse nå. Fantastisk.
Så ikke hjelp meg. Ba jeg deg om hjelp?
Jeg unngikk øyekontakt som du ba om, men hva gjorde du?
Du hoppet bare inn.
Jeg hoppet ikke inn. Du gjorde all hoppinga.
Du slo så hardt at de dokumenterte skadene.
Ja. Det er sant for begge to.
For Guds skyld. Du kjenner oss.
Hadde de ikke plaget Sahra, hadde vi aldri blandet oss inn.
Verken Sahra eller Deniz har en skramme,
men de karene ser ikke ut.
Kom inn!
GENDARMERIE
Kom inn.
Farmoren hennes ba oss trakassere henne. Vi er uskyldige.
Vi sa til fru Aysel
at det ikke var pent gjort, men hun hørte ikke.
Vi tryglet dem. De ville ikke høre.
De sa det var en god gjerning.
Du vet ikke hvordan fru Semiha blir.
Hun er veldig streng.
Så vi måtte gjøre det.
-Det skulle være en krangel. -Vi ante ikke at hun var Jackie Chan.
Alt er på det rene. Vi løslater vennene deres i morgen.
Dere trenger ikke å vente her. Bare gå hjem.
-Tusen takk. -Pass på gamletantene.
Ikke havne i mer trøbbel.
Tusen takk. Ha en fin dag. Farvel.
De ble rundjult.
Ha en fin dag. Takk.
Ser ut til at julingen funket.
Inn med dere.
Det er for langt å gå hjem.
Hopp på.
-Jeg har ikke lov til å snakke med deg. -Så ikke si noe.
Lat som du er på bussen.
Kan du sakke ned litt?
Reddhare.
Kan du kjøre litt saktere?
Pyse.
Hva er den lyden? Hva er det? Er det normalt? Er noe galt?
Hva er det som foregår?
Går noe normalt når du er her?
Hva har jeg gjort deg? Hva vil du meg?
Kjør inn til siden.
-Inn til siden! Jeg vil av! -Ok. Greit!
Du er den mest uforskammede, mest urimelige,
staeste, mest egoistiske og mest respektløse mannen jeg har møtt!
Du er så fordomsfull
at du ikke engang prøver å forstå den andre personen.
Du er så negativ.
Du er så negativ at jeg ikke kan gjøre noe snilt når jeg er med deg.
Det går bare ikke.
Jeg er en feiging, ok? Jeg blir redd.
Jeg hater motorsykler
fordi foreldrene mine døde i en sykkelulykke.
Jeg hadde fortalt det hvis du spurte hvorfor jeg var redd,
men du gjorde narr av meg og kjørte enda fortere.
Så er du fornøyd nå?
Jeg er kanskje feig,
men du er ond.
Hva syns du? Vi er en utrolig duo, ikke sant?
Hva sier du?
Er vi venner igjen?
Vi var aldri venner, Sahra.
Og det blir vi aldri.
Jeg er nysgjerrig.
Du er redd for motorsykler,
men ikke for å dytte en fyr i vannet
eller knuse glassdører.
Du er redd for å spise fisk med hendene,
men ikke redd for å banke opp folk på gata.
Hvem er den ekte deg?
Du sier at ingenting går normalt når jeg er her,
og ikke fem minutter senere, kysser du meg.
Hvem er den ekte deg?
Begge to.
Det er som om alt går i spinn når jeg er med deg.
Jeg går i spinn også.
Jeg kan ikke kontrollere det. Har aldri klart det.
Det er min greie.
Kontroll.
Vår tur til Babakale var første gang på motorsykkel siden ulykken.
Jeg dyttet deg i vannet, fordi Ahu ba meg å gjøre ting jeg normalt ikke gjør.
Vanligvis går jeg ikke uti hvis jeg ikke kan se bunnen.
Kall meg en kontrollfrik.
Når det gjelder fisken,
så liker jeg ikke følelsen av olje på hendene.
-Jeg har hatet det siden jeg var liten. -Har du kjæreste?
Nei.
Hvorfor ikke?
Hvem minner hjelmen deg om?
Deg.
Hva mener du?
Jeg kjøpte den til deg den sommeren. Vi tenkte vi kunne kjøre sammen.
Det ble aldri noe av.
Det betyr at…
…det som var mitt, ble mitt igjen.
Hvorfor har dere panikk?
Dere burde ha visst at noe sånt ville skje.
Dere kjenner jo barnebarna deres.
Det var en veldig solid plan.
De tvang oss til det. De har såret hverandre i mange år.
Hvorfor tror dere Deniz alltid besøker på hverdager?
Hva forventet dere?
Det skjer ikke. Dere kan bare gi opp.
Det skjer ikke.
-Ikke si noe! -Vi skal ikke noe hvis de ikke vet det.
-Vennen! -Mimmi!
-Sønn! -Vennen!
-Hvorfor er de så rolige? -Noe skjedde.
-Noe må ha skjedd. -Å, vennen.
Å, gutten min.
Du skjuler noe for meg.
Hva er det? Hva bør jeg vite?
-At du er gal. -Ikke vær sånn, Sahra.
Som hva da?
Hva kan jeg ha å skjule om natten jeg satt i varetekt?
Du er i ferd med å tørne.
Ingenting går min vei. Vi fikk ikke tillatelsen.
Ulaş ordnet det. Fotoshooten er på mandag.
-Og alle vet om alt. -Hva?
Hva mener du? Vet de at jeg satt i varetekt?
De vet at vår berømte fotograf
har ganske kompliserte forespørsler.
Hvordan gikk intervjuet?
Vel… Det er for tidlig å snakke om det.
Jeg sa det ikke.
Jeg kunne ikke si det, fordi jeg ikke vet hvordan.
Jeg finner ut av det.
Ok. Du lager kaffen.
Greit.
Du hadde ikke godt av fengsel, hva?
Du sier du kjenner mange folk, men du fikk oss ikke ut.
Dere burde ha tenkt på det før dere banket opp folk midt på gata.
Hei.
-Hei. -Hei.
Her er et spørsmål, Ahu. Er Sahras arm også øm?
En øm arm? Hvorfor?
Jeg bare lurte på om arresten gjorde henne godt også.
Aner ikke, men du kunne trengt litt bank.
Nei, vær så snill.
Ro deg ned. Du kom nettopp ut. Ikke havn i trøbbel.
Dumme svin!
Hun må ha snakket med Kerem. De er alltid sånn.
Hvem er Kerem?
Et dumt svin. Du hadde banket ham om du kjente ham.
Jeg går og sjekker.
-Hva sa han? -Han pønsker på noe.
Pokker. Gjorde jeg en feil?
Jeg burde kanskje ikke fortalt dem om Deniz.
Ikke vær latterlig. Vi lyktes etter å ha prøvd i månedsvis.
Men hvis Kerem vet det, holder det ikke at jeg sier opp.
Han vil gjøre alt i sin makt for å få meg sparket.
Gå over alle detaljer, ok? Vi må ikke overse noe.
Greit.
Jeg skal gå og sjekke alt.
Går det bra?
Jobbgreier?
Jeg vet hva du trenger. Kom.
Gi deg.
Jeg var barnslig. Dette stedet gjorde ikke noe galt.
Minnet var tilsmusset.
Hvorfor er du sånn?
Du sa ikke et ord til meg den sommeren.
Du ville ikke lytte. Du kunne ikke tilgi…
Noe så enkelt som
at du samlet de teite folka på vårt spesielle sted
og festet med en av dem uten å tenke på gutten som likte deg.
Er det alt?
Seriøst?
-Jeg visste ikke at gutten likte meg. -Det hadde du, hvis du hadde kommet alene.
-Du ga ingen signaler. -Du skjønte det ikke.
Eller ville ikke.
Jeg gjorde alt for å få oppmerksomheten din.
Det var ikke nødvendig. Du kunne bare ha vært deg selv.
Jeg var 15 år gammel.
Det var jeg og.
Vi kommer ingen vei med å snakke om ditt og datt. Ok?
Jeg vil si unnskyld.
Både til deg
og den gutten.
Hvorfor kom du ikke sommeren etter?
Jeg mistet foreldrene mine den sommeren.
De hadde bryllupsdag.
Vi skulle kjøre et sted for å feire det,
men jeg var i dårlig humør.
Så de tok motorsykkelen til pappa og kjørte av sted.
Og så…
Og så
tok det meg en stund å komme til hektene.
-Jeg visste det ikke. -Da jeg kom hit, var du ikke her.
Vi flyttet til Tyskland den vinteren. De ble skilt etter to år.
Mamma flyttet til Italia. Pappa giftet seg på nytt.
Så vi levde tre liv.
-Har dere kontakt? -Jeg drar innom hvis jeg er i nærheten.
-Jeg er lei for det. -Det er ikke jeg.
Dette er bedre for alle.
Jeg burde ha innsett at det var deg
før Semiha fortalte meg det.
Da jeg så bildet på utstillingen,
var det så fengslende
at det trakk meg inn.
Jeg forstår ikke hvorfor noen vil takke nei til en slik pris?
Hvorfor løpe fra en stor prestasjon?
Er det ikke det vi jobber for?
Hva følte du da du så det på utstillingen?
Vanskelig å beskrive,
men jeg ble…
Jeg ble trollbundet.
Det er min pris.
Bildene jeg tar og redigerer fanger ikke bare det øyeblikket.
De fanger følelsene mine, ideene mine.
Fortiden min, forventningene mine.
Alt som gjør meg til den jeg er.
Og jeg…
Jeg deler det med alle som ser etter.
Jeg knytter et spesielt bånd.
Det knyttes ikke for en konkurranse eller for å sammenlignes.
Båndet er min pris.
-Så det var her du vokste opp. -På et vis.
For et vakkert sted.
Jeg vil vise deg noe.
Åpne den.
Én fra hvert sted jeg besøkte.
For meg?
God morgen.
Hva gjør du?
Det eneste universitetet lærte meg.
Hva da? Er du arkitekt?
Hvis det å bli uteksaminert
gjør meg til en arkitekt, ja visst.
Har aldri jobbet som en.
Så hva er denne modellen?
Et nytt hus?
Et gammelt hus.
Jeg tegnet det som student.
Jeg tenkte jeg ville bo på et sånt sted hvis jeg fikk en familie en dag.
Siden har det bare vært en hobby.
Hvorfor er det ikke ferdig?
Det hastet ikke.
-Takk. -Håper det smaker.
Jeg har et spørsmål.
Det er noe jeg ikke forstår.
Hva da?
Du har alle disse historiene, all fremgangen,
alt du har oppnådd, alt talentet ditt.
Hvorfor slipper du ikke folk inn?
-Hva vil du vite? Spør. -Ikke sånn.
Du har sagt det allerede, men jeg vet ikke,
du gir ikke intervjuer, og er aldri på radio og tv.
Det er min historie.
Det er privat. Det er mine sår.
De fortjener å bli delt med mine nærmeste.
Resten av verden får klare seg med bildene jeg tar.
Dessuten er hele historien allerede etset inn i bildene.
Det bør holde.
Ett siste spørsmål.
-Jeg spør bare. -Okay.
Hvordan skapte du mystikk når navnet ditt var kjent?
At ingen vet hvem du er, er et bra PR-trekk.
Så lenge du ikke besøker utstillinger og sier: "Jeg tok det bildet",
er du bare et navn.
Ikke undervurder Ulaş. Han er et markedsføringsgeni.
De burde gi ham prisen.
Du…
For deg.
Vent. Det er for varmt.
Det er kjempegodt.
Ulaş?
Er noe galt? Går det bra med pantertantene?
Hva?
Ahu vil snakke med deg.
-Hvor mye er klokka? -Fire på morgenen.
Hva er det, Ahu?
Hva?
Der er de.
Hva mener du med at vi ikke har en fotograf, Mert?
Det ble bekreftet for to dager siden, men…
Jeg fant det ut da jeg skulle hente ham.
Han er på en annen fotoshoot.
Det er Kerem, sant? Han står bak dette, sant?
Hvorfor spør jeg? Hvem ellers?
Vedder på at vi ikke kan bevise det. Det er ikke til å tro.
For et svin! Jeg skal trampe på hodet hans.
Utgaven må sendes til trykk, og vi har fortsatt ingen forside.
Slapp av, folkens, dere vil ha en forside. Ro dere ned.
-Hva mener du? -Jeg kan ta bildene.
Nei.
Det trenger du ikke. Jeg mener…
Tusen takk, men det trenger du virkelig ikke.
Han har gjort mange fotoshoots for meg.
Han er vant til det.
Nettopp. Herr Ulaş har rett. Han lot meg lide mye på den tiden.
Det går bra. Jeg kan gjøre det.
Jeg har bare et par betingelser.
For det første vil jeg ikke krediteres.
Og dere må minske antall assistenter.
Én make-up artist, én stylist og én lystekniker.
-De må signere en taushetserklæring. -Greit.
Vi skal signere en annen kontrakt. Ikke kyssing på settet. Det distraherer.
Vi begynner ved ruinene ved soloppgang. Dere ordner assistentene.
Greit.
Gudskjelov.
Bra.
Ok. Kom litt nærmere.
Den kler deg.
-Hva? -T-skjorten. Du kler den fargen.
Jeg har aldri sett Deniz på jobb før.
Hva har du sett ham gjøre? Få høre.
Ahu!
-Hva vil du, Ahu? -Hva tror du? Jeg vil ha intervjuet.
-Snakket du med ham? -Nei.
Han vil ikke stille opp på det. Jeg forkastet ideen.
Forkastet den? Vet du hva du forkaster?
Ja, det gjør jeg.
En avtale er en avtale.
Jeg sier opp.
Nå er du latterlig.
Han liker deg så godt at han gjør en fotoshoot,
men du kan ikke intervjue ham?
Vi skal ikke kreditere ham for bildene.
Ok? Ingen får vite at det var ham.
Et intervju er annerledes.
-Nå er du egoistisk. -Er jeg egoistisk?
Vet du hva du ber meg om?
Ja, det vet jeg inderlig godt.
Jeg ber deg om å ikke gi etter for Kerem.
Jeg ber deg om å ikke forlate oss, hele teamet ditt.
Vet du hva du risikerer med én liten avgjørelse her, Sahra?
Er det så lett å snu teamet ditt ryggen?
Kan vi snakke om det senere? Du forstår meg ikke i dag.
Jeg forstår deg virkelig ikke.
Var det ikke derfor vi tok kontakt? Tidspunktet er perfekt. Hva venter vi på?
Jeg vil ikke utnytte mannen jeg elsker, Ahu.
Greit. Klarne tankene dine. Vi snakkes senere.
-Hvordan går det? -Bra.
Hvordan går det med dere?
-Er det noe galt? -Nei.
Har jeg signert kontrakten om å ikke kysse deg?
Nedtur.
Dette sto ikke i kontrakten.
Greit. Alle på plass.
Dama i rosa må bevege seg litt til høyre.
Greit. Hold den sånn.
Ja. Hold den sånn. Greit.
Okay.
Hvem er det?
Å, faen.
Det er Kerem. Jævelen er her.
-Hvem? -Bare en drittsekk.
Han og Sahra har et veddemål. Taperen må si opp.
Du ville banket ham om du kjente ham.
Ja vel? La meg møte ham.
Hva gjør du her?
Jeg vet at ambisjon får deg til å gå langt,
men å ligge med ham for et intervju…
Hva faen sier du?
-Vær så snill! -Hva sa du?
-Rolig! -Hva skjer her?
Vet han om planen din? Vet han at du utnytter ham?
-Jeg skal drepe deg! -Vær så snill.
Hva er det som foregår? Hva er galt?
Deniz…
-Hva er det? -Kerem.
Hallo.
Redaktør for Intense Men.
Kan dere la meg være i fred? Jeg har sagt nei.
Da jeg hørte at du var i Assos,
antok jeg at du takket ja til Sahras intervju.
Hvilket intervju?
Tok jeg feil?
Vent litt. Så hele…
Hele veddemålsgreia
gjaldt intervjuet? Alt var…
Vent. Var alt for et intervju?
Deniz…
…kan vi snakke privat?
Det er et enkelt spørsmål.
Var alt bare for et jævla intervju?
Nei.
Vel, i begynnelsen.
Men så, nei.
Utrolig.
Du kan få intervjuet. Sahra vet alt. Hun trenger ikke meg.
Ulaş gir deg bildene.
Gratulerer. Du vant veddemålet.
Deniz…
-Så Sahra? -Jeg skal…
Deniz!
Deniz, vent!
Deniz!
Hvor har du vært?
Her.
Når dusjet du sist?
Hva gjør du?
Jeg redder dere fra Kerem.
Er dette Deniz sitt intervju? Gjør du det?
Du hadde rett.
Jeg har ingen rett til å vende dere ryggen.
Jeg blåser i forfremmelsen, men hvis dette forhindrer Kerem fra å…
Sikker på at du vil utlevere Deniz?
Historien fortjener å bli fortalt.
Jeg har ikke noe mer å tape.
Få bildene fra Ulaş så fort som mulig.
Jeg tar permisjon.
Teamet vet hva de skal gjøre. Ring kun visst det er viktig.
Gratulerer, Sahra.
-Gratulerer, Sahra. -Gratulerer.
Bravo!
Gratulerer, Sahra!
SJEFREDAKTØR SAHRA ERDENİZ
Vennen.
Gratulerer.
Endelig. Gratulerer.
REDAKTØR SAHRA ERDENİZ
SJEFREDAKTØR SAHRA ERDENİZ
Hei, sjef.
Kan du sjekke e-posten din for første godkjenning som sjef?
INTENSE ALTERNATIV 1 - ALTERNATIV 2
KUNST KAN IKKE SAMMENLIGNES EN OPPRØRSK, MYSTISK MANN
08.11.19 SANTORINI - HELLAS
09.08.2013 NAICA - MEXICO
Du! Stå opp, kompis.
Ta deg sammen.
Jeg orker ikke deg akkurat nå. La meg være.
Kom igjen. Jeg kjøpte bagels. Jeg laget te.
Kutt ut det triste, knuste, døende fyr-skuespillet.
Kom igjen. Gå og stell deg.
Faen.
Hvorfor sov du nede?
Var for lat til å gå opp.
Tror du jeg kjøper den? Du ville ikke være alene der inne.
Kan ikke du bare dra? Seriøst.
Jeg kom ikke for å beundre geipen din.
Her. Derfor kom jeg.
Intervjuet ditt.
Ta det, les det, spis. Få i deg noe annet enn alkohol.
Er du og Ahu fortsatt sammen?
Hun er i Istanbul.
Jeg antar at du drar når sesongen er over.
Jeg har noen ideer. Vi får se.
Jeg er glad du ikke gjorde intervjuet. Det ville ikke vært like bra.
Hun forklarte hvem du er, hva du handler om.
Ta en titt.
Kanskje du vil rette sinnet mot rett person.
Dere vil krangle, så vil dere elske.
Så krangler dere igjen og elsker litt til. Dere finner ut av det til slutt.
EN OPPRØRSK, MYSTISK MANN DENİZ TUNALI
"Han tror at alt folk vil vite om ham,
hvem han er, hans fortiden og drømmer er til stede i arbeidet hans,
og det at han er der ute som en figur
vil tvinge båndet han knytter til å spille annenfiolin.
Så han gjemmer seg.
Jeg er ikke enig, men jeg respekterer ham. Så jeg deler ikke ansiktet hans.
Jeg vil holde ham jeg søkte i to år,
min barndomsvenn og kjærlighet i 15 år, skjult i mitt hjerte."
Til tross for at nesten alle gode minner fra tenårene involverer ham,
fortapte jeg meg i mine voksne bekymringer og overså min reneste og sanneste side.
Jeg glemte hvem jeg var.
Jeg sto målløs og trollbundet
på en utstilling for to år siden foran et bilde han tok.
Det minnet meg om det jeg hadde glemt.
Sahra!
-Hva er det, Ahu? -Hvorfor har du ikke skiftet?
-Skal du gå i det på forfremmelsesfesten? -Jeg kommer ikke.
Det har rabla for deg. Går det bra?
Jeg har det ikke bra. Jeg har ingen grunn til det.
Jeg blåser i festen og forfremmelsen.
Nok er nok. Ta meg sammen. Kom deg opp!
-Kom deg opp. Vi drar. -Slipp meg!
Hør her, vennen. Du må gjøre deg klar.
Dette ligner ikke deg.
Jo. Jeg tror det her er helt meg.
Jeg har det vondt. Jeg er ikke i humør til å feire.
Det er nettopp derfor vi skal ut. For å endre humøret.
Kom igjen. La oss støtte deg.
Alle er så bekymret for deg. Ikke steng deg inne her.
Hva kommer til å skje med deg og Ulaş?
Vi har ikke snakket om det. Vi tar det som det kommer.
-Jeg ødela forholdet deres også. -For noe tull.
Vi har det bra.
Han anbefalte dette stedet. Han er godt kjent over alt.
Mine damer og herrer,
jeg vil heve glasset for Sahras forfremmelse.
-Gratulerer. -For dere alle.
Det er min tur til å svare deg.
Avslører du deg for å svare meg?
Jeg trodde jeg var gjemt i hjertet ditt. Ingen finner meg der.
Jeg er ikke redd for å være som deg.
Hvis det var tilfelle, hvorfor dro du?
Hvorfor hørte du ikke på meg? Hvorfor trodde du ikke at jeg elsket deg?
Er det en tilståelse?
Artikkelen som fikk deg hit var en tilståelse.
Dette er et spørsmål.
Jeg bør svare.
Endelig skjedde det.
Tekst: Cathrine Hvidsten Jenkins