Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
MAKE ME BELIEVE
Sakta ner!
Svara nu, fammo.
FAMMO
Farmor!
Var är du?
Farmor!
Var är du?
-Farmor! -Är inte Aysel heller hemma?
Mormor klagade på sitt hjärta och nu svarar hon inte.
Doruk, va? Eller tar jag fel?
Du tar fel.
Men det gör du jämt.
Jag får inte tag i farmor. Jag ringde, men mobilen är avstängd.
Vårt fönster är stängt,
men det här kanske är öppet.
Det är stängt.
-Det ringer, men hon svarar inte. -Den är där inne!
Tänk om de inte kan svara!
Men jisses!
Där rök min dörr!
Vad har ni gjort?
Håll i den där.
Ni är som ungar.
Hur kan du klaga på hjärtat och sen inte svara?
Jag åkte faktiskt ifrån jobbet.
Var har ni varit?
-På stranden. -På stranden.
Min mobil dog visst.
Och jag glömde min här.
Hur skulle jag veta att du skulle rusa hit?
Vad trodde du att jag skulle göra, då?
-Ge er nu. -Ja.
Vi är inga ungar.
Jämt när jag ringer säger du: "Jag är i Europa."
"Jag har ingen mottagning." Eller: "Jag är uppe i bergen."
-Lägg av. -Ni har aldrig tid för oss.
Ni skulle inte komma om ni inte trodde vi var döende.
Nu har jag måtten. Jag byter ut rutan imorgon.
Visst. Det går bra.
Ja. Jag är ju här.
Vad menar du? Skulle det inte gå annars?
Man vet aldrig. Det kan komma inbrottstjuvar eller glaskrossare.
-Nån kanske måste ingripa. -Jaså?
Är inte du för gammal för att spela den vita riddaren?
Jag orkar inte mer.
Se där. Minns du hur gammal jag är?
Vi borde gå nu. Du åkte ända hit. Du är säkert trött.
Kom hem till mig om det känns olustigt.
Kom nu.
Jag lämnar den här. Den är ändå körd nu.
-Kom, mormor. -Nu går vi.
Den blev bara repig. Den är inte förstörd.
Skitstövel.
Är allt bra, fammo?
Jag mår fint. Bättre än de flesta 20-åringar.
Men hur är det själv?
Varför krossade du glaset?
Har du ingen nyckel?
Jag var på väg till jobbet. Jag tänkte inte på att hämta nyckeln.
Jag blev rädd för att förlora dig också.
Jag är här för att stanna.
Jag skulle aldrig lämna dig ensam.
Jag har saknat dig.
Jag har saknat dig så mycket.
Min lilla flicka.
Vad gör jag här?
-Vad är det för fråga? -Mormor.
Du har gjort aubergineburek. Vad är du ute efter?
Min sonson som aldrig hälsar på. Det var flera månader sen.
Ge dig. Jag har ju låtit Ulaş titta till dig.
Jag har mycket att göra på jobbet.
Är det verkligen det du är arg för? Det måste vara nåt annat.
Jag blir försummad.
Skulle jag nånsin försumma dig?
Du är min sultana.
Jag har saknat dig.
Så klart.
Hör på.
Gör inte om det här, är du snäll. Okej?
Ring mig bara, så kommer jag oavsett var jag är.
-Okej? -Okej.
-Raring. -Men jag tar gärna lite burek.
Nu äter vi. Smaklig måltid.
Hon säger att hon mår bra, men jag stannar.
-Hur går det för er? -Det är killarna.
Kerem har suttit hos Selin hela dagen.
Han vill göra omslaget nästa månad.
Selin verkar vara positivt inställd.
Så fort jag åkte därifrån? Vad tänker han sig?
En utländsk modell som är här för ett event.
Hon samarbetar med ett lyxigt underklädesmärke.
De har en kollektion.
Plåtningen är klar. Bara intervjun fattas.
Jaså? Hur ser det ut?
REDAKTÖR SAHRA ERDENİZ
Alltså, bilderna är väl fina,
men knappast estetiska.
Sexistiska opportunist…
"Vi väntar på att fotografen ska återvända, Selin."
Om Selin fattar att du ljuger, får han omslaget och tjänsten som chefredaktör.
Jag försökte bara köpa mig tid, Ahu.
Vi får inte ens tag i hans agent. Jag blir galen! Han har gått upp i rök!
Lugna ner dig. Jag ska ta hand om det.
Okej. Vänta tills jag ringer. Vi hörs.
Okej. Jag väntar.
Kräk.
Du arbetar för hårt.
Ta det lite lugnare, gumman.
Du anar inte vad jag går igenom, fammo.
Ge Semiha den här. Vi kan inte återlämna en tom tallrik.
Varför just jag?
Ska jag göra det när mitt barnbarn är här?
Vad skulle folk tro?
Seså. Gör det nu.
Sätt fart.
-Okej. -Seså.
Deniz, kom ner hit en stund.
Vad är det?
Sahra kommer med en tallrik. Öppna.
Låt mig slippa mer tjafs.
Jag har deg på händerna. Hon väntar.
-Seså. -Otroligt…
Här.
Vad är det, Deniz?
Du minns vad jag heter.
Du har inte lagat dem, va?
Vad bryr du dig om det?
De är tunna och goda, så du lär inte ha gjort dem.
Jag hoppas att din sort dör ut.
Det kan du glömma.
Din lymmel. Hoppas att du storknar.
Han är som när han var 15.
Så ska det se ut! Ja!
Där har du, Kerem!
Där har du!
Åh, farmor!
Ta det lugnt. Vad har den där Kerem gjort nu?
Det ska du få höra.
Han försökte sno min intervju, men jag löste det.
Minns du fotografen jag berättade om?
Deniz Tunalı.
Men att kalla hans verk fotografier är orättvist. De är konstverk.
Han har vunnit ett prestigefullt globalt pris.
Jaha?
Men han tackade nej. Kan du tänka dig det?
Han är den första nånsin som tackar nej till priset.
Det är inte klokt.
Alla jagar honom, men han har gått upp i rök.
-Vad menar du? -Han är borta.
Ingen vet var han är. Vi vet bara hans namn, inget annat.
Om jag hade en bild på honom…
Du, det finns faktiskt nåt som heter internet.
Okej.
Sök på hans namn och berätta hur många träffar du får.
Varför är du så uppspelt om du inte kan nå honom?
En brittisk tidning ville göra ett reportage, men han vägrade.
Men min vän som jobbar där gav mig agentens nummer.
Tänk om han tackar nej till dig också?
Det gör han inte,
för min befordran hänger på det.
Jag måste övertala honom.
KRÄKET
Vad vill du, Kerem?
Vill du tala om för Selin
att du inte kan nå den berömda fotografen och att du ljugit om det,
eller får jag den äran och en befordran på köpet?
Du ska inte få nånting.
Håll ditt struntprat för dig själv och vänta på reportaget.
Erkänn nu. Jag vann. Acceptera att jag blir din chef.
Jag slutar hellre.
REDAKTÖR KEREM SOYLU
Okej.
Den som får omslaget blir befordrad. Den andra slutar. Ska vi säga så?
-Okej. -Det blir en härlig seger.
God morgon. Vad står på?
Min katt vägrar komma ner.
Deniz sover fortfarande.
Nej, vänta. Jag hjälper dig.
Var försiktig.
Värdelösa slöfock. Så där.
-Vänta. Jag håller i den. -Nej, det behövs inte.
Jisses! Vad gör du?
-Lugna dig, farmor. -Vad händer?
Vänta. Var försiktig!
Akta dig, Semiha.
Det går bra, farmor.
Åh, nej!
-Jäklar! -Jäklar också.
-Är inte Deniz uppe? -Nej, tyvärr.
Strunt i det! Han behövs inte.
-Jag hoppar. Flytta på stegen. -Vänta.
Jag orkar inte lyfta den.
-Deniz! -Vänta, farmor!
Strunta i det. Jag hoppar. Det går bra, Semiha.
Flytta på dig, så hoppar jag ner.
-Kom igen! -Vänta, Sahra.
-Vad är det? -Hjälp! Hon är fast där uppe!
Väckte ni mig bara för det här?
Vad gör du ens där uppe?
Ska du ramla ner från samma träd igen?
Hellre jag än Semiha, eller hur?
-Vad omtänksamt. -Oansvariga lymmel.
Lägg av. Annars lämnar jag dig där uppe.
Varför klättrar du i träd? Du som svassar runt i höga klackar.
Du är inte byggd för sånt.
Jag behöver ingen hjälp! Flytta på dig!
Akta på dig! Jag hoppar. Du är ingen superhjälte.
-Sablar… -Nej!
Förlåt. Det var faktiskt inte meningen.
Förlåt. Får jag se?
Snälla, rör mig inte.
Du har gjort nog. Det räcker ändå.
Gå och plåstra om honom.
Semiha har säkert redan gjort det.
Du kan passa på att be om ursäkt.
Seså.
Här är ditt te.
Kom in, gumman.
Vad i…
Jag…
Farmor skickade med första hjälpen-grejer, men ni har väl redan…
Jag kan ta dem. Tack.
-Jag känner igen bilden. -Jaså?
Den är från Deniz första utställning.
Du minns säkert att Deniz fotade mycket under uppväxten.
Han gillade det, så han fortsatte.
-Deniz Tunalı? -Ja, Tunalı.
Så fotografen som tog den här bilden, Deniz Tunalı,
är samma Deniz Tunalı som är din sonson?
Ja, precis. Min sonson.
Deniz Tunalı.
Tunalı är här, Ahu. Jag gav honom en smäll i huvudet.
Och jag måste sluta om jag inte blir befordrad.
Släpp allt och kom hit. Jag messar vad du ska ta med dig.
Menar du att nån tjej dök upp,
tog din hjälm och kastade den genom glasdörren?
Och sen tog du upp den och gav henne den.
Så hon fick hjälmen som jag inte ens får röra.
Sen slog hon dig i huvudet. Det var bra gjort.
-Allt är ditt fel. -Va?
Vad gjorde du ens på Lesbos?
-Ett glas vatten, tack. -Än sen?
Det här är bra. Semiha saknar dig.
Och vet du vad? Den där tjejen har nog rätt.
Ditt humör ställer till det ibland. Du brusar upp för ingenting.
Jag hade anledning att bli arg.
Vad menar du?
Vänta nu.
Jag måste få träffa henne.
Se på dig.
Jag vet inte om jag ska skratta eller gråta.
Det gör det invecklat.
Jag borde ha förstått det när jag såg utställningen.
-Den där båten… -Vilken båt?
Strunt samma. Det är mitt problem.
Vad ska vi göra? Deniz är långsint. Han lär inte förlåta mig.
Det var ju många år sen. Han har säkert förändrats.
Människor förändras inte, Ahu.
Om vi ska få intervjun måste han förlåta mig.
God morgon!
-God morgon! Vakna! -Va?
Upp med dig! Dags att jobba.
Lägg av, Sahra. Det är för tidigt. Snälla. Bara en timme till.
Bara en timme…
Fåna dig inte. Upp med dig. Vi ska ut och shoppa.
-Kom igen. -Det är en semesterort.
Butikerna har inte öppnat än. Snälla, bara en timme till.
Hallå?
God morgon.
Vilket nummer var det, sa du?
Okej. Jag kollar det direkt och hör av mig.
Tack så mycket. Ha en bra dag.
God morgon, Semiha.
God morgon.
Jag tänkte att vi alla kunde äta frukost tillsammans,
så att jag får en ny chans att be om ursäkt.
Om ni vill, så klart.
Gärna.
Vad bra. Jag hör med farmor.
Vi riskerar att sabba juliomslaget i jakten på augustiomslaget.
Varför sa du inget? Merts intervju funkar, men vi måste plåta om.
God morgon på dig också.
-God morgon, flickor. -God morgon.
Ska vi flytta hit ert kontor?
Vem är Mert? Han får också komma.
Tja, nån i Istanbul måste jobba med den här månadens omslag.
-Jag ska göra te. -Jag hjälper dig.
God morgon, fammo. Vart ska du?
-Jag ska hjälpa till. -Nej.
Jag bjöd hit Semiha och Deniz.
Låt Ahu göra te,
så kan vi prata om varför du tyst såg på
medan jag letade ihjäl mig efter Deniz Tunalı.
Vad skulle jag ha gjort?
Du hade varit på honom som en igel.
Du hade inte låtit honom vara.
Det var bättre att låta er reda ut allt först.
Vilken bra plan.
Allvarligt. Blev det som du ville?
Det var inte jag som slog honom i skallen.
-Var finns teet, Aysel? -Jag kommer.
Sluta tjata på mig.
Här, vännen.
Det står ovanpå skåpet.
Var är presenten?
I skåpet i vardagsrummet.
Här har vi burek.
Så där.
Var är Deniz? Sover han fortfarande?
Han kom inte hem igår.
God morgon. Det finns kaffe.
Jag skulle hellre höra det av en vacker kvinna.
Acceptera ditt öde, broder.
Hörru. Upp med dig.
Vi går till sultana Semiha och äter frukost.
Jag vill inte hänga här med dig hela dagen.
Hon åt säkert frukost för flera timmar sen.
Frukost äter man när man vaknar. Tiden kvittar.
-Följ inte med, då. Gör som du vill. -Okej, då.
Vad i…
Vem är Deniz?
Den som aldrig ler.
Han är söt.
Men bilderna imponerar mer än han.
Hur kan nån som fångar så starka känslor vara en sån skitstövel?
Varför kom ni inte hem igår?
Vi åt en härlig frukost på verandan. Ni missade den.
Det var din sonsons fel.
Jag sa att du säkert saknar mig, men han blev sotis.
Han är sur på granntjejen också.
-Vilken god burek. Smaka lite, Ulaş. -Hallå, vad gör du?
Hörru…
Jag älskar dig. Jag äter där ute.
-Vart ska du? Ge hit! -Vadå?
-Släpp! -Hörru! Vad gör du?
Nu kan du gå.
Ni växer visst aldrig upp.
Jag fick merparten.
Är ni barndomsvänner?
-Typ. -Nej.
Vi var inte vänner, långt därifrån.
Vad var problemet?
-Smaklig måltid. -Deniz.
Vänta lite. Strax tillbaka.
Vad är det här?
En ersättningshjälm. Inte för att det var nåt fel på den gamla.
Se det som en ursäkt.
Jag bad Ahu ta med sig en ny, och det gjorde hon.
Åh, nej.
Alltså, jag…
Jag ringde och beställde en.
De trodde väl att den var till mig. Jag är hemskt ledsen.
Ingen fara. Det behövdes verkligen inte. Tack för omtanken.
Jag menar… Det var inte meningen.
Jag gillar färgerna.
Jag med, men den gamla bar på många minnen.
Men jag visste redan att Sahra är bra på att förstöra bra minnen.
Så det var inte ditt fel, Ahu.
Men Semiha ville ha en ny blomkruka.
Den här blir nog bra. Tack.
Surpuppa.
Vill du ha Kerem som chef kan du väl säga till, Ahu.
Okej. Jag inleder operation Trojanska hästen.
Ulaş. Han får bli vår trojanska häst.
Han kan berätta allt om Deniz. Vad han gillar, vad han gör, vilka han träffar…
Allt om hans rutiner.
Ja, men hur ska du fixa det?
Så här.
Hej. Två glas gin och tonic, tack.
Förlåt, jag kände inte igen dig. Ulaş, va?
Jobbar du här?
Typ. Vad gör ni här?
Vi behövde lite frisk luft.
Vi blev tipsade om stället och ville testa det.
Okej. Är ni hungriga? Vad önskas?
Överraska oss.
Okej. Ni ska få era drinkar först.
Vad är planen?
Okej. När Ulaş kommer säger vi åt honom att slå sig ner.
När Deniz kommer, måste han sitta med oss.
-Och om han inte kommer? -Det gör han.
Har du hört nåt om juliomslaget?
Nej, för inget duger ju åt dig.
Vi kan inte komma på nåt originellt varje gång.
Jo, det är bäst. Hoppas att det smakar.
Får jag vara med och bolla idéer?
Visst. Sätt dig.
Okej.
Vad har ni tänkt er? Vad vill ni ha?
Jag har jobbat med reklam. Ni kan prata öppet.
Temat är hållbart mode.
En höjdare i branschen tar steg mot miljövänligt mode.
Vi har gjort ett reportage om det.
Reportaget är okej, men plåtningen blev rena fiaskot.
Fröken Sahra blev inte nöjd.
Vet du vad? Vi kan plåta här.
Här finns känslan du söker.
Vad är det för känsla?
Det ska vara fräscht och naturligt,
inbegripa både dåtid och framtid, vara enkelt men sofistikerat.
Och verkligt.
Ursäkta.
Chefen, Deniz vill ha sina hjälmar.
Okej. Jag fixar det.
Deniz! Kom hit.
Folk bara tjatar om intervjuer.
Var är hjälmen?
Båda hjälmarna är på kontoret.
-Båda? -Babakale.
Det är fint vid solnedgången.
Där finns vackra fiskebåtar och vågbrytare.
Utsikten är underbar. Deniz kan visa dig.
Om du inte gillar det, kan vi leta vidare.
Vad pratar du om?
Ursäkta oss. Följ med mig.
Var inte så bufflig. Sköt dig.
Du ser. Vilket tillfälle.
Tala hans språk. Ta vara på tillfället och hitta på nåt.
-Allvarligt? -Ja.
Bara han inte dödar mig när han inser att jag vill ha en intervju.
Ska du ta den?
Kom, då.
Kan man gå ända ut dit?
Är det så här det ska vara?
Vi är inte 15 längre.
Finns det nån lugnare plats vi kan gå till vid stranden?
Bra.
Nej.
Snälla.
Som en ursäkt.
För allt.
Vi kan väl lägga det bakom oss?
Är det här din nya fristad?
Ska du ta den också ifrån mig?
Jag försöker lära mig av mina misstag.
Det är en vacker plats.
Att resa och utforska…
Du har inte tid med sånt, va?
Det finns vackrare platser.
Du går tydligen aldrig ut när du hälsar på Aysel.
Ser du fortfarande drömmande på stjärnorna?
Samlar du på stenar från minnesvärda platser?
Du minns det.
Det var du som sa att du hade glömt.
Är du helt från vettet?
Nej!
Vänta! Vart ska du?
Allvarligt…
Du är ju inte klok.
Bravo!
Nycklarna till mc:n är borta.
Vadå, borta?
-Jag har dem inte. -Tappade du dem i vattnet?
Ja! Jag är från vettet och kastade i dem.
Men varför hoppade du i vattnet med…
Vad ska vi göra?
Vi går.
Vad menar du?
Deniz…
För en gångs skull. En enda gång.
Kan inte nåt vara enkelt med dig nån gång? Eller är det omöjligt?
Måste du ställa till det jämt?
-Du… -Säg inget mer.
Snälla, säg inget mer.
Deniz, allvarligt…
Tyst. Var bara tyst.
Deniz…
Deniz, förlåt.
Strunta i ursäkten, Sahra.
Jag vet inte ens vad du ber om ursäkt för längre.
Det händer nåt varje gång du ber om ursäkt.
Prata inte med mig.
Kontakta mig inte. Låtsas att jag inte finns.
En fråga. Vad är det mellan dig och Ahu?
-Alltså, vad handlar det om? -Se där. Äntligen en rak fråga.
Hon är söt och trevlig. Vi trivs ihop.
Vad är problemet med Sahra?
Hon är oberäknelig.
Det var hon redan som liten.
Det var som om hon hade rätt att säga och göra som hon ville.
Inget har förändrats.
Det får man ge henne.
Jag orkar inte hantera fler katastrofer.
Gör vad du vill, men blanda inte in mig.
Du sa att de skulle fatta tycke om vi bara lät dem vara.
Vad hände?
Se på dem.
Deniz åkte sin väg i ottan.
-Varför gjorde Sahra så? -Hon gjorde ingenting!
De har letat efter varann i åratal.
En dag inser de det, på ett eller annat vis, men hur?
-Vet du… -Vet du…
-Du först. -Hör på.
Vad sägs om att busa lite?
Du läste mina tankar. Vilken bra idé!
Okej. Jag är hemskt ledsen.
Jag återkommer så fort jag kan.
Okej. Tack. Ha en bra dag.
Jag trodde att jag kunde lita på teamet.
Jag sliter häcken av mig med nästa månads omslag.
Kan inte de fixa den här månadens?
Det är inte teamet du är arg på.
Var inte så hård mot dem.
Berätta vad som hände igår.
Det kvittar. Utgången är det enda viktiga.
Och utgången är att Deniz vill bli lämnad i fred.
Då pratar vi med Ulaş. Han kan övertala honom.
Han lyssnar mer på sin barndomsvän än på nån tjej han kysste igår.
Men han gillar mig.
Hur som helst. Platserna ser bra ut.
Det bästa vore att få med ruinerna också.
Okej.
Då kollar vi upp dem. Okej?
Jag kan aldrig övertala Deniz.
Nu gör vi vårt sista nummer minnesvärt.
Kom igen. Var inte sån nu.
Skärp dig. Vi behöver ditt skarpsinne.
Äntligen. Var har ni varit? Strunt samma. Kom.
Vad gör vi här, mormor?
Det är ju knökfullt med turister.
Vi kunde ha köpt med nåt.
-Då hade du sluppit besväret. -Tyst nu. Följ med mig.
Vi går till kulturmyndigheten. Din vän där ska hjälpa oss.
Jag skickade kläderna. De ska kolla med märket.
Transporten är ordnad, så allt är klart.
Agenturen, då?
Det är nästan klart, men Mert måste be fotografen åka hit.
Jag hatar fotografer.
Vänta här. Jag kommer strax.
-Välkommen, Deniz. -Tack.
-Vad gör du här? -Jag följer bara order.
Ni brukade undvika varandra.
Vad nu? Har ni blivit sams?
Vi var aldrig osams.
-Naim, kan du hjälpa mig? -Jag kommer, Semiha.
-Ta de här. -Varför det?
Ta dem bara. Jag måste göra en sak.
Jaså? Vad är det du måste göra?
Lycka till.
Hej.
Jag messade dig, men…
Vill du ta en promenad?
Jag jobbar.
Det är lugnt. Gå ni. Jag klarar mig.
Lycka till.
Vad är det, killar?
-Inget. Vi beundrar bara en skönhet. -Jaså?
Jag minns inte att jag bad er sätta er, men…
Att beundra skönhet är alltid av godo. Vi ville bara göra det på nära håll.
Vad fan gör du?
-Du missförstod… -Lägg av!
-Nej! Få dem att sluta! -Du…
-Lägg av, sa jag! -Snälla, sluta!
Har du inte fått nog, ditt as?
Jag svär…
Vem tror ni att ni ger er på, va? Lita på att jag ska…
Vad gör hon?
-Sluta! -Gå emellan!
-Seså! -Gå emellan!
-Sluta. -Jag ska nog…
-Jag svär… Var är den andra? -Sluta nu. Det är över.
Sätt fart nu.
-Seså. -Sätt fart.
Åh, nej.
Vad har vi gjort, Semiha?
Tack ska du ha. Verkligen.
Jag har inte suttit i häkte förut. Nu får jag uppleva det.
Det hör knappast till vardagen för mig heller.
Och om du inte hade dykt upp hade vi inte hamnat här.
-Så det är mitt fel? -Ja.
Om du inte hade hoppat på killen, hade polisen sett det som självförsvar.
Helt otroligt. Det är alltså ett brott att hjälpa till.
Hjälp inte till, då. Bad jag dig om hjälp?
Jag undvek all kontakt, som du ville.
Men vad gjorde du? Du kastade dig in i det.
Det gjorde jag inte alls. Det var du som gjorde det.
Du slog så hårt att han kan anmäla dig.
Ja. Det kan de båda göra.
Snälla du. Befälet känner ju oss.
Om de inte hade trakasserat Sahra, hade vi inte blivit indragna i det.
Varken Sahra eller Deniz har en skråma, men de andra är blåslagna.
Kom in!
Kom in.
Hennes farmor låg bakom det. Vi är oskyldiga, jag svär.
Vi sa till Aysel att det vore fel, men hon vägrade lyssna.
Vi bönade och bad, men de lyssnade inte. De sa att syftet var gott.
Ni vet inte hur Semiha kan vara.
Hon är väldigt hård.
Vi blev tvungna att göra det.
Vi skulle bara tjafsa. Inte visste vi att hon var rena Jackie Chan.
Jag förstår. Vi släpper era vänner imorgon.
Ni behöver inte vänta här. Åk hem.
-Tack. -Men håll koll på tanterna.
Låt dem inte hitta på nåt mer.
Tack så mycket. Ha en bra dag. Hej då.
De såg mörbultade ut.
Ha en bra dag. Tack.
Taktiken gick visst hem.
In med er.
Vart ska du? Det är långt hem.
Hoppa på.
-Jag skulle inte prata med dig. -Prata inte, då.
Se det som en bussresa.
Kan du sakta ner lite?
Fegis.
Sakta ner, sa jag. Snälla.
Fegis.
Var är det som låter? Är det som det ska? Eller är nåt fel? Svara!
Brukar allt gå som det ska när du är med?
Vad har jag nånsin gjort dig? Vad vill du mig egentligen?
Stanna.
-Stanna! Jag vill kliva av! -Ja ja!
Du är den mest oförskämda, oresonliga,
tjurskalliga, själviska och respektlösa man jag nånsin träffat!
Du är så fördomsfull att du inte ens försöker förstå andra!
Du är så negativ att jag inte lyckas göra nåt snällt när jag är med dig.
Det går bara inte.
Jag är feg, okej? Jag blir rädd.
Och jag hatar motorcyklar för att mina föräldrar dog i en mc-olycka!
Jag skulle ha berättat det om du hade frågat,
men du hånade mig och körde ännu snabbare.
Okej? Är du nöjd nu?
Jag kanske är feg,
men du är elak.
Vad säger du? Vi är just ett bra team.
Vad säger du?
Kan vi bli vänner igen?
Vi har aldrig varit vänner, Sahra.
Och det kommer vi aldrig att bli.
Jag är nyfiken.
Du är rädd för motorcyklar,
men inte för att putta ner nån i vattnet
eller krossa glasdörrar.
Du vill inte få olja på händerna när du äter fisk,
men ryggar inte för att klå upp killar.
Vilket är ditt rätta jag?
Du säger att inget går som det ska när jag är med,
och så kysser du mig fem minuter senare.
Vilket är ditt rätta jag?
Båda.
Det är som om allt går ur styr när jag är med dig.
Jag går också ur styr.
Jag kan inte kontrollera det. Det har jag aldrig kunnat.
Det är min grej.
Att ha kontroll.
När vi åkte till Babakale var det första gången jag åkte mc sen olyckan.
Jag puttade dig i vattnet
för att Ahu sa till mig att göra nåt jag inte brukar.
Jag brukar aldrig hoppa i om jag inte ser botten.
Jag vill ha kontroll.
Vad gäller fisken, så gillar jag bara inte oljiga fingrar.
Jag har alltid hatat det.
Har du en pojkvän?
Nej.
Varför inte?
Vem påminner hjälmen dig om?
Dig.
Vad menar du?
Du skulle få den.
För att vi skulle åka tillsammans.
Men så blev det aldrig.
Så du menar…
…att nåt som var mitt blev mitt igen.
Varför grips ni av panik?
Ni borde ha vetat att det skulle bli så här.
Ni känner ju era barnbarn.
Det var faktiskt en bra plan.
Vi blev tvungna.
De har undvikit varann i åratal.
Varför tror du att Deniz kommer hit på vardagar?
Vad trodde ni skulle hända?
För det kan ni glömma. Det finns inte en chans.
-Säg inget till dem. -Sch!
De kanske redan vet.
-Älskling! -Fammo!
-Min pojke! -Älskling!
Varför är de så lugna?
Nåt har hänt.
Ja. Nåt måste ha hänt.
Åh, gumman.
Min pojke.
Du döljer nåt för mig.
-Vad är det? Vad borde jag veta? -Att du är galen.
-Var inte sån nu, Sahra. -Hurdan då?
Vad skulle jag kunna dölja? Jag satt inlåst i natt.
Du är verkligen galen.
Och inget går vår väg. Vi fick inget tillstånd.
Ulaş ordnade det. Vi plåtar på måndag.
-Och alla vet allt. -Va?
Vad menar du? Vet alla att jag satt i häktet?
De vet bara att vår berömda fotograf
har en del komplicerade krav.
När gör vi intervjun?
Tja… Det vet jag inte än.
Jag sa inget.
Jag kunde inte göra det, för jag vet inte hur.
Men jag löser det.
Okej. Du fixar kaffe.
Okej.
Var det en tuff tid på kåken?
Du känner en massa folk, men kunde ändå inte få ut oss.
Det var ni som pucklade på folk mitt på gatan.
Hej.
-Hej. -Hej.
En fråga, Ahu. Har Sahra också ont i armen?
Ont i armen? Hur så?
Hon kanske också hade det tufft på kåken.
Jag vet inte, men du verkar behöva ett kok stryk.
Nej, snälla.
Lugn. Du blev nyss frigiven. Ställ inte till med nåt.
Dumma kräk!
Det var säkert Kerem. Det är lugnt. Det brukar låta så.
Vem är han?
Ett dumt kräk. Man vill bara nita honom.
Jag tittar till henne.
-Vad sa han? -Han lät självsäker. Han har planerat nåt.
Jäklar. Var det dumt av mig att berätta för de andra om Deniz?
Fåna dig inte. Vi lyckades med nåt vi jobbat på länge.
Men om Kerem får veta, räcker det inte att jag säger upp mig.
Då ser han till att jag får sparken.
Hör på. Gå igenom varenda detalj. Vi får inte missa nånting.
Okej.
Jag dubbelkollar allt.
Är du okej?
Jobbet?
Jag vet precis vad du behöver. Kom.
Nej.
Jag var en snorunge. Det var inte platsens fel.
Minnet var solkat.
Varför gör du så?
Du sa inte ett ord till mig den sommaren. Du vägrade förlåta en ynka…
En ynka grej som att du samlade en massa folk på vår speciella plats
och gick på fest med en av dem utan tanke på killen som gillade dig.
Är det allt?
Allvarligt?
-Jag visste inte att han gillade mig. -Det hade du gjort om du kommit ensam.
Du visade inget.
Du var den enda som inte förstod. Du ville väl inte det.
Jag gjorde allt för att få din uppmärksamhet.
Du behövde inte göra nåt. Det räcker att du är dig själv.
-Jag var 15! -Jag med.
Okej. Det här leder ingenstans. Okej?
Jag ber er om ursäkt.
Både dig
och den där pojken.
Varför kom du inte sommaren därpå?
Mina föräldrar dog i slutet av den sommaren.
Det var deras årsdag.
Vi skulle åka nånstans och fira,
men jag var på dåligt humör.
Så de tog pappas mc och stack iväg.
Och sen…
Och sen
tog det ett tag att ta sig samman.
Jag visste inte det.
När jag väl kom hit, var du inte här.
Vi flyttade till Tyskland den vintern, men de skildes efter två år.
Mamma flyttade till Italien. Pappa gifte om sig.
Vi lever tre separata liv.
Har ni kontakt?
Jag hälsar inte på dem, men vi ses om jag är där.
-Jag är ledsen. -Var inte det. Jag är inte det.
Det är bättre så här för oss alla.
Jag borde ha förstått att det var du
innan Semiha berättade.
När jag såg bilden på utställningen
var den så fängslande att den drog in mig.
Men jag förstår inte.
Varför tackar nån nej till ett sånt pris? Varför skygga för framgången?
Är det inte sånt vi alla jobbar för?
Hur kändes det när du såg bilden på utställningen?
Det är svårt att förklara,
men jag blev…
Jag blev betagen.
Det är min belöning.
Bilderna jag tar och redigerar fångar inte bara ögonblick.
De fångar mina känslor och tankar.
Mitt förflutna, mina förväntningar… Allt som gör mig till den jag är.
Och jag…
Jag delar det med alla som ser bilden.
Jag skapar ett speciellt band.
Avsikten är inte att tävla eller låta sig jämföras med andra.
Bandet är belöningen.
-Så det var här du växte upp. -Typ.
Vad fint.
Jag vill visa dig nåt.
Öppna den.
En från varje plats jag besökt.
Till mig?
God morgon.
Vad gör du?
Det enda jag minns från universitetet.
Va? Är du arkitekt?
Tja, om en examen gör mig till det, så visst.
Jag har aldrig jobbat som det.
Vad är det för modell?
Ett nytt hus?
Ett gammalt hus.
Jag ritade det under studietiden.
Jag tänkte att jag kunde bo i det om jag fick en familj en dag.
Jag fortsatte med det som en hobby.
Varför är det inte klart än?
Det var inte bråttom.
-Tack. -Hoppas att det smakar.
Jag har en fråga.
Eller… det är nåt jag inte förstår.
Vad?
Du har alla dina berättelser, all framgång,
allt du har uppnått, all din talang…
Varför släpper du inte in nån?
-Vad vill du veta? Fråga bara. -Nej, inte så.
Du berättar redan för mig, men jag menar…
Du ger inga intervjuer och är aldrig med på tv.
Det är min historia.
Det är privat. Det är mina sår.
Sånt ska delas med såna som betyder nåt.
Resten av världen får klara sig med bilderna jag tar.
Och hela historien finns ju i bilderna.
Det borde räcka.
En sista fråga.
-Här kommer den. -Kör.
Hur förblev du ett mysterium, med ett så välkänt namn?
Det är ett bra PR-drag att ingen vet vem du är.
Om man inte besöker utställningar och säger: "Jag tog den bilden",
är det bara ett namn.
Och underskatta inte Ulaş.
Han är ett snille på marknadsföring. Han borde få utmärkelsen.
Du, din…
Skål för dig.
Vad… Vänta. Det är för varmt.
Jättegott.
Ulaş?
Är nåt på tok? Är pantertanterna okej?
Va?
Ahu vill prata med dig.
-Vad är klockan? -Fyra.
Vad är det, Ahu?
Va?
Där är de.
Vad är det här, Mert? Har vi ingen fotograf?
Det var bekräftat, men sen…
Jag fick veta det när jag kom dit.
Han har en annan plåtning.
Det är Kerem, Va? Det är hans verk.
Varför frågar jag ens? Vem skulle det annars vara?
Vi kan säkert inte bevisa det heller. Otroligt.
Dumma kräk! Han ska få sig en omgång!
Numret måste till tryckeriet och vi har inget omslag!
Oroa er inte. Ni ska få ert omslag. Ta det lugnt.
-Vad menar du? -Jag kan fota.
Nej.
Jag menar, du måste inte. Alltså…
Tack, men du behöver verkligen inte.
Lugn. Han har gjort flera plåtningar åt mig.
Han är van vid sånt.
Det är sant. Ulaş har rätt. Han var väldigt hård mot mig då.
Det är inga problem. Jag gör det.
Jag har bara några villkor.
Jag vill inte krediteras i tryck.
Och dra ner på antalet inblandade.
En makeupartist, en kostymör och en ljussättare.
-Med tystnadsplikt. -Okej.
Vi måste också skriva ett avtal. Inga kyssar på plåtningen. Det stör.
Vi kör igång vid ruinerna i gryningen. Ni samlar teamet.
Okej.
Tack och lov.
Bra.
Okej. Kom lite närmare.
Den passar dig.
-Vilken då? -Tröjan. Färgen passar dig.
Jag har aldrig sett Deniz ta bilder förut.
Vad har du sett honom göra, då? Berätta.
Ahu!
Vad är det du vill?
Vad tror du? Jag vill ha intervjun, så klart.
-Har du pratat med honom? -Nej.
Och jag ska inte göra det, för han vill inte ge nån intervju.
Har du gett upp? Förstår du vad det betyder?
Ja, det gör jag.
Sagt är sagt.
Jag slutar.
Var inte löjlig, Sahra.
Han gör en modeplåtning för din skull. Varför inte ett reportage?
Vi ska inte trycka hans namn, Ahu.
Ingen kommer att veta att det var han. Ett reportage är nåt annat.
-Nu är du självisk. -Jag?
-Förstår du vad du ber mig om? -Ja. Det gör jag faktiskt.
Jag ber dig att inte vika dig för Kerem.
Jag ber dig att inte överge oss, ditt team.
Inser du vad du offrar i och med det här beslutet?
Är det så lätt att vända ditt team ryggen?
Kan vi diskutera det en annan dag? Du förstår mig inte.
Nej, det gör jag inte.
Det var ju därför vi sökte upp honom. Det blir perfekt. Vad väntar vi på?
Jag tänker inte utnyttja mannen jag älskar, Ahu.
Okej. Rensa tankarna, så pratar vi mer sen.
-Hur går det? -Bra.
-Själv, då? Är nåt på tok? -Nej.
Skrev jag på det där avtalet om kyssförbud?
Attans.
Det här stod det inget om.
Okej. Tillbaka till era platser.
Okej. Damen i rosa ska stå lite mer åt höger.
Okej. Håll den så här.
Ja. Precis så. Bra.
Okej.
Vem är det?
Skit också.
Den jävla Kerem är här.
-Vem? -En skitstövel.
Han har slagit vad med Sahra. En av dem ska sluta.
Man vill bara nita honom.
Jaså? Bäst att jag hälsar, då.
Vad gör du här?
Jag visste att du var ambitiös, men att ligga med nån för ett reportage…
Vad fan säger du?
-Lugn! -Vad sa du?
-Lugn! -Vad händer?
Vet han om det? Vet han att han blir utnyttjad?
-Jag ska döda dig! -Lugna dig nu.
Vad är det som händer? Va?
Deniz…
-Ja? -Jag heter Kerem.
Hej.
Redaktör på Intense Men.
Ska ni aldrig lämna mig ifred? Jag har redan tackat nej.
När jag hörde att du var i Assos,
trodde jag att du skulle ge Sahra en intervju.
Vadå för intervju?
Var det fel?
Vänta nu. Så…
Hela det där vadet…
Gällde det intervjun? Så allt…
Vänta. Handlade det bara om en intervju?
Deniz…
Kan vi prata i enrum?
Det är en enkel fråga, Sahra.
Handlade det bara om en jävla intervju?
Nej.
Eller jo, i början.
Men inte sen.
Helt otroligt.
Ni kan göra ert reportage. Sahra vet allt. Hon behöver inte mig.
Ni kan få bilder av Ulaş.
Grattis. Du vann vadet.
Deniz…
-Jaha, Sahra… -Du, din…
Deniz!
Deniz, vänta!
Deniz!
Var har du varit?
Här.
När duschade du senast?
Vad gör du?
Jag räddar er från Kerem.
Är det reportaget om Deniz? Skriver du det?
Du hade rätt.
Jag har ingen rätt att svika er.
Jag struntar i min befordran, men jag måste stoppa Kerem.
Vill du verkligen avslöja Deniz?
Historien förtjänar att berättas.
Och jag har inget kvar att förlora.
Be Ulaş om bilderna så snart som möjligt.
Jag tar ledigt ett tag.
Alla vet vad de ska göra. Ring mig bara om det är viktigt.
Grattis, Sahra.
-Grattis, Sahra. -Grattis.
Bravo!
Grattis, Sahra!
CHEFREDAKTÖR
Åh, vännen.
Grattis!
Äntligen. Grattis.
REDAKTÖR
CHEFREDAKTÖR
Hej, chefen.
Öppna din mejl, så kan du ta ditt första beslut som chef.
ALTERNATIV 1 - ALTERNATIV 2
MAN KAN INTE JÄMFÖRA KONST EN REBELLISK, MYSTISK MAN
SANTORINI GREKLAND
NAICA MEXIKO
Hörru! Upp med dig nu.
Ta dig samman.
Jag orkar inte med dig just nu. Låt mig vara.
Kom igen. Jag har köpt simitbröd och gjort te.
Sluta spela den där förkrossade, döende typen.
Kom igen. Fräscha upp dig.
Varför sov du på soffan?
Jag orkade inte gå upp.
Lägg av. Du ville bara slippa vara ensam där uppe.
Kan du inte bara gå? Seriöst.
Jag kom inte hit för att beundra din sura min. Här.
Reportaget.
Ta den, läs den, ät. Få i dig nåt annat än alkohol.
Ses du och Ahu fortfarande?
Hon är i Istanbul.
Drar du när säsongen är över?
Jag har en del idéer. Vi får se.
Tur att du inte gjorde intervjun. Den hade inte blivit lika bra då.
Hon har förklarat vem du är och vad du gör. Ta dig en titt.
Då kanske du kan rikta din ilska mot rätt person.
Först bråkar ni, och sen älskar ni.
Sen bråkar ni lite till och älskar lite till. Ni löser det.
EN REBELLISK, MYSTISK MAN
"Han anser att det folk vill veta
om vem han är, hans förflutna och hans drömmar finns i hans bilder,
och att det skulle skada bandet han skapar om han satte sig själv i rampljuset.
Så han gömmer sig.
Och av respekt väljer jag att inte publicera nån bild på honom.
Mannen jag letade efter i två år,
min barndomsvän och älskade sedan 15 år, får bli kvar i mitt hjärta."
"Trots alla mina fina minnen av honom från ungdomsåren,
tappade jag bort mig själv och förbisåg mitt mest sanna jag.
Jag glömde vem jag var.
Jag blev mållös och betagen
när jag för två år sen såg en av hans bilder på en utställning.
Den påminde mig om det jag hade glömt."
Sahra!
-Vad är det, Ahu? -Varför är du inte klädd?
-Vi ska ju fira din befordran. -Jag följer inte med.
Du beter dig galet. Är du okej?
Nej, jag är inte okej. Varför skulle jag vara det?
Jag struntar i firandet.
Nu räcker det. Du måste ta dig samman. Upp med dig!
-Upp! Vi ska gå. -Släpp mig!
Lyssna på mig. Du måste göra dig i ordning.
Det här är inte du, Sahra.
Jo. Det här är verkligen jag.
Ser du inte hur jag våndas? Jag vill inte fira. Låt mig vara.
Just därför ska vi gå ut. För att bättra på ditt humör.
Kom igen. Låt oss hjälpa dig. Alla är oroliga för dig.
Stäng inte in dig här inne.
Hur blir det med dig och Ulaş?
Vi har inte pratat om det. Vi tar det som det kommer.
-Jag förstörde för er också. -Fåna dig inte.
Det är lugnt. Han rekommenderade det här stället. Han är fantastisk.
Mina damer och herrar,
nu skålar vi för Sahras befordran.
-Grattis! -Skål för er alla!
Nu är det min tur att tala.
Avslöjar du dig bara för att svara?
Jag finns ju i ditt hjärta. Ingen hittar mig där.
Jag är inte rädd för att bli hel.
Varför gick du din väg i så fall? Varför lyssnade du inte?
Varför tvivlade du på min kärlek?
Är det en kärleksförklaring?
Reportaget som lockade hit dig var det.
Det här är bara en fråga.
Bäst att jag svarar, då.
Äntligen!
Undertexter: Love Waurio